Справа № 182/5367/21
Провадження № 2/0182/4783/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

20.04.2026 року        м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська виробнича база», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання права власності- 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська виробнича база», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання права власності.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 листопада 2020 року після проведення електронних торгів відносно нерухомого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , її було визнано переможцем вищезазначених торгів. Кошти визначені протоколом № 511729 проведення торгів у розмірі 304 810, 06 гривень за 3421/5000 частини нежитлових будівель загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 надійшли на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця 24 листопада 2020 року, тобто, сплачено в повному обсязі. 14 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було видано акт про проведені електронні торги, щодо нерухомого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та у вищезазначеному акті прописано, що реалізація арештованого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відбулась із дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках передбачених  законодавством. Отже, процедура придбання майна з прилюдних торгів є завершеною. При цьому, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопольська виробнича база»як боржник не оскаржував акти державного виконавця про проведені прилюдні торги. 23 березня 2021 року позивачка через свого представника звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної О.В., з проханням видати Свідоцтво про придбання майна з електронних торгів на нерухоме майно, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м., які складаються з: адмінкорпусу "А", загальною площею 300,00 кв.м.; деревообробного цеху з пилорамою "Б, Л", загальною площею 1223,3 кв.м.; ремонтно-механічного цеху "В", загальною площею 1087,7 кв.м.; складу круглого лісу "Г", загальною площею 359,8 кв.м.; компресорної станції "Ж", загальною площею 101 кв.м; спорудження 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 24 березня 2020 року позивачем було отримано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де в тексті, зокрема, зазначалось про відсутність державної реєстрації права власності на майно, що придбано з торгів за попереднім власником, а саме - Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольською виробничою базою", що є відповідачем за даним позовом. Позивачка зазначає, що, дійсно, 24 грудня 2019 року Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/10283/17 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича було визначено 3421/5000 частки у праві власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольською виробничою базою", однак, подальшої реєстрації права власності у відповідних реєстрах не відбулось. Наразі позивачка вважає, що її права, як особи, що набула права власності на вищезазначену нерухомість, порушені, внаслідок чого вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м., які складаються з: адмінкорпусу "А", загальною площею 300,00 кв.м.; деревообробного цеху з пилорамою "Б, Л", загальною площею 1223,3 кв.м.; ремонтно-механічного цеху "В", загальною площею 1087,7 кв.м.; складу круглого лісу "Г", загальною площею 359,8 кв.м.; компресорної станції "Ж", загальною площею 101 кв.м; спорудження 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року під головуванням судді Рибакової В.В. дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.79-81).

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження по даній справі від відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» на адресу суду, в порядку ст.178 ЦПК України, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, останній зазначає про те, що порядок реалізації майна на прилюдних торгах здійснювався у відповідності до вимог чинного законодавства, організатором якого є державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене, відповідно до законодавства, на забезпечення заходів із створенням та супроводженням програмного забезпечення на проведення електронних торгів. Той факт, що на офіційному сайті ДП «Сетам» було посилання про розміщення лоту, представник не заперечує, а, навпаки, підтверджує той факт, що 16 листопада 2020 року дані торги пройшли успішно та переможцем торгів стала ОСОБА_1 . Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував (а.с.92-94).
Відповідач - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В., своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, також скористалась та подала до суду відзив, згідно якого зазначає, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки спір не стосується правовідносин між нею та позивачкою по справі. Тому, просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.106-107). Однак, як вбачається з матеріалів справи, суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В. вищевказаний відзив ухвалою суду від 01 грудня 2021 року повернула без розгляду з підстав не дотримання ч.5 ст.178 ЦПК України, а саме: не надано доказів на підтвердження відправки даного відзиву іншим учасникам (а.с.110-111).

Відповідно до довідки від 03 березня 2023 року, суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., згідно рішення Вищої ради правосуддя № 86/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, була звільнена, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.132).

Протоколом автоматизованого розподілу справі між суддями головуючим було обрано суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрову А.Г. (а.с.133), яка, на підставі ухвали суду від 09 березня 2023 року, дану справу прийняла в своє провадження (а.с.134-135).

Відповідно до довідки від 27 червня 2023 року, суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г., згідно рішення Вищої ради правосуддя № 527/0/15-23 від 25 травня 2023 року, була звільнена, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.152).

Протоколом автоматизованого розподілу справі між суддями головуючим було обрано суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцьку-Шаховал І.О. (а.с.153-153), яка, на підставі ухвали суду від 04 серпня 2023 року, дану справу прийняла в своє провадження (а.с.154-155).

Як вбачається з матеріалів справи, всі сторони про розгляд справи були повідомлені неодноразово належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, при цьому, окрім вищевказаних відзивів, будь-які інші відзиви чи то клопотання в матеріалах справи відсутні, тобто, суд вважає, що, з урахуванням того, що справа перебувала тривалий час на розгляді, не позбавляв інших учасників скористатись своїм правом на подання до суду відзиву з долученням відповідного клопотання про поновлення строку на його подання. 

Тому, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Як встановлено судом, 16 листопада 2020 року були проведенні електронні торги, відносно нерухомого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до якого переможцем даних торгів було визнано ОСОБА_1 , яка кошти, визначені протоколом № 511729 проведення торгів у розмірі 304 810, 06 гривень за 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , сплатила 24 листопада 2020 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця (а.с.14). 14 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було видано акт про проведені електронних торгів щодо нерухомого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та у вищезазначеному акті прописано, що реалізація арештованого майна, а саме: 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 відбулась із дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів (а.с.19-21). Тобто, суд вважає, що вищевказаний протокол про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, передбачених законодавством, а, отже, процедура придбання майна з прилюдних торгів є завершеною. 
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даним позовом стали обставини, які полягають в тому, що 24 березня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де в тексті, зокрема, зазначалось про відсутність державної реєстрації права власності на майно, що придбано з торгів за попереднім власником, а саме - Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольська виробнича база" (а.с.23-27). Однак, суд вважає зазначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопольська виробнича база»як боржник в рамках виконавчого провадження, так і відповідач в даній справі, не оскаржував акти державного виконавця про проведені прилюдні торги, що дає суду підстави вважати, що останній з проведеними електронними торгами погодився та будь-які заперечення відсутні. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що 24 грудня 2019 року Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/10283/17, за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., було визначено 3421/5000 частки у праві власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольська виробнича база", однак, у відповідності до матеріалів справи, подальша реєстрація права власності у відповідних реєстрах відсутня (а.с.15-17).

Відповідно до частини четвертої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження", порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.
Такий порядок визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.
Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто, у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів.
З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.
Водночас, з аналізу статей 655, 658 ЦК України, пунктів 4, 5 розділу X Порядку вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують договір у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Організатор електронних торгів пропонує майно для продажу шляхом розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги, в якому визначається це майно (пункти 5-10 розділу ІІІ Порядку). Тим самим, організатор визначає одну з умов майбутнього договору купівлі-продажу - майно, яке продається організатором. Отже, до початку торгів як продавцю, так і потенційним покупцям (учасникам торгів) відомі всі умови майбутнього договору купівлі-продажу, окрім ціни та особи покупця.
Учасники електронних торгів висувають свої цінові пропозиції (оферти) щодо укладення договору купівлі-продажу за запропонованими ними цінами шляхом їх подання через вебсайт електронних торгів. Прийняття пропозиції (акцепт) учасника, який запропонував найвищу ціну, здійснюється автоматично засобами системи реалізації майна (пункт 2 розділу V, пункт 1 розділу VIII Порядку).
За наслідками торгів визначаються і покупна ціна (яка запропонована переможцем), і особа покупця (яким є переможець торгів). Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу є момент визначення переможця торгів, тобто, момент акцепту його пропозиції (частина друга статті 638 ЦК України). Протокол електронних торгів підписується організатором (пункт 2 розділу VIII Порядку) і є доказом укладення договору купівлі-продажу продавцем та переможцем торгів за ціною, визначеною у протоколі. Подальше оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Порядком не передбачене.
Укладений на електронних торгах договір купівлі-продажу підлягає виконанню у порядку, визначеному розділом X Порядку. Покупець (переможець електронних торгів) протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно відповідно до пункту 1 розділу X Порядку. Дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота, зазначається також у протоколі (абзац дев`ятий пункту 1 розділу VIII Порядку). Правовою підставою сплати покупцем (переможцем торгів) коштів як покупної ціни за придбане майно є договір купівлі-продажу, укладений на торгах.
Після виконання покупцем (переможцем електронних торгів) свого обов`язку за договором купівлі-продажу, тобто після повного розрахунку за придбане майно, виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця (пункт 4 розділу X Порядку). У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги (пункт 8 розділу X Порядку).
Такі висновки сформульовані у пунктах 42 - 48 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).
Отже, процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).
Відповідно до частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За змістом зазначених положень моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Оформлення та підписання договору купівлі - продажу як окремого документа Порядок не передбачає.
Тому, всі умови майбутнього договору купівлі-продажу, окрім ціни та особи покупця, повинні міститися в інформаційному повідомленні про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Зокрема, у такому повідомленні повинна міститися вичерпна інформація про майно, яке продається.
Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна полягає у переході його з володіння однієї особи (яка втрачає володіння) до іншої (яка його набуває).
Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Близькі за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95, 96), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29).
Відповідно до частини третьої статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки, як зазначено вище, оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна, проданого на прилюдних торгах, як окремого документа законодавством не передбачено, то виникнення права власності не пов`язується з його нотаріальним посвідченням.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
Отже, одночасно з набуттям особою у володіння нерухомого майна, шляхом державної реєстрації за нею права власності, така особа, за наявності правових підстав, набуває право власності на таке майно.

Тому, з урахуванням вимог чинного законодавства, та враховуючи предмет позову, суд вважає, що підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу (укладення якого підтверджується протоколом електронних торгів) та дії сторін, спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця (затвердження акта про проведені електронні торги, видача або надсилання його покупцю, звернення покупця до державного реєстратора, з метою державної реєстрації права власності за покупцем).

Відповідно до частин шостої, восьмої, дев`ятої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження", у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах, виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
Отже, в разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна, оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість, такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України "Про нотаріат"), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.
Отже, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Абзац другий пункту 8 розділу X Порядку, відповідно до якого у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги, не відповідає зазначеній нормі закону, а тому, не підлягає застосуванню, згідно з частиною сьомою статті 10 ЦПК України. Тому. свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.
При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.6).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що обраний позивачкою спосіб порушеного права відповідає вимогам чинного законодавства, вона як переможець електронних торгів наділена правом на вільне розпорядження майном, імовірним власником якого вона є, про що свідчать матеріали справи, проте, наявні перешкоди для проведення державної реєстрації, які для позивачки створюють незручності, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на 3421/5000 частин нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. 

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 79, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольська виробнича база», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання права власності- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН - НОМЕР_1 ), право власності на 3421/5000 частини нежитлових будівель, загальною площею 3071,8 кв.м., які складаються з: 
-адмінкорпусу "А", загальною площею 300,00 кв.м.; 
-деревообробного цеху з пилорамою "Б, Л", загальною площею 1 223,3 кв.м.; 
-ремонтно-механічного цеху "В", загальною площею 1 087,7 кв.м.; 
-складу круглого лісу "Г", загальною площею 359,8 кв.м.; 
-компресорної станції "Ж", загальною площею 101 кв.м; 
-спорудження 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал