КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року справа №320/22730/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області (адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ЄДРПОУ 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Представник позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування рішення, у якому просить суд:
-скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області податкове повідомлення – рішення № 0005150708 від 09.01.2025 винесене на підставі акту перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.
09.05.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд подано клопотання про долучення доказів у справі. 
26.05.2025 протокольною ухвалою суду в судовому засіданні від представника позивача витребувано докази у справі.
29.05.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
26.05.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив, а також клопотання про визнання доказу недопустимим.
14.07.2025 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про виклик свідків.
17.07.2025 в судовому засіданні із занесенням в протокол судового засідання судом ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача про виклик свідків.
17.07.2025 в судовому засіданні представником позивача надано докази на виконання ухвали суду.
Щодо клопотання про визнання доказу недопустимим судом ухвалено, що оцінку цьому доказу суд надасть під час вирішення справи по суті, також 17.07.2025 в судовому засіданні із занесенням в протокол судового засідання судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
02.09.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд подано клопотання про долучення доказів у справі. 
03.09.2025 в судовому засіданні допитано свідків, викликаних за клопотанням представника відповідача та ухвалено викликати для допиту свідка, оголошено перерву.
13.10.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд подано клопотання про долучення доказів у справі. 
14.10.2025 в судовому засіданні допитано свідка, викликаного за ініціативою суду, оголошено перерву.
30.10.2025 протокольною ухвалою суду постановлено продовжити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, ППР № 0005150708 від 09.01.2025, яким застосовано штрафні санкції на суму 670 589,37 грн. винесене з порушенням вимог податкового законодавства, а відповідно є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Вказує, що ФОП ОСОБА_1 особисто виписки з банківських рахунків на адресу контролюючого органу не надсилав, а висновки, що ґрунтуються на таких виписках є непідтвердженими, сумнівними та як наслідок не можуть породжувати юридичних наслідків. Зазначає, що згідно із листом Макарівської селищної ради Київської області вих. №03-23/10 від 03.01.2025 рішення про обов`язкове застосування на території с. Липівка Макарівської селищної територіальної громади Бучанського району Київської області розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій не приймалось. Таким чином, позивач дійшов висновку, що застосування РРО на території с. Липівка Бучанського району Київської області є необов`язковим, а відповідно позивачем (платником ЄП) не було допущено порушень законодавства щодо обов`язкового застосування РРО. Також вказує, що текст акта перевірки не відображає зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень. Крім цього вказує, що постановою Макарівського районного суду Київської області по справі №370/3620/24 від 09.01.2025 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрито, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Також у позові зазначено, що розгляд матеріалів та складання акту перевірки відбулися без попередження платника податків про дату такого розгляду. Також вказує, що в порушення п.п. 86.7.2 п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не повідомлений про дату та час розгляду заперечень на акт перевірки, звертає увагу на тому, що оскаржуване ППР винесене 09.01.2025, в той час як лист про результати розгляду заперечення датований 17.01.2025, що свідчить про те, що контролюючим органом не взято до уваги заперечення платника податків чим порушено права останнього. Також зазначає, що в порушення п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України на адресу платника детальний розрахунок штрафних санкцій не направлено, що в свою чергу унеможливлює встановити порядок розрахунку вказаної у ППР суми та порушує права платника податків.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне.
Працівниками ГУ ДПС У Київській області на підставі п. п. 8022 та 80.23 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, наказу Головного управління ДПС у Київській області «Про проведення фактичних перевірок» № 3072-П від 31.10.2024 та направлень на проведення перевірки № 11644/10-36-07-08, лі 1645/10-36-07-08 віл 26.11.2024, проведена фактична перевірка магазину-закусочної з кафетерним відділом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснював діяльність ФОП ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_2 ) та складено акт фактичної перевірки № 57583/10/36/07/ НОМЕР_2 від 05.12.2024. Перевірка проводилась в присутності ОСОБА_2 , яка здійснювала розрахункові операції та яка власноручно підписалась у направленнях, отримала копію наказу та запит «Про надання документів» від 27.11.2024. Фактичною перевіркою магазину-закусочної з кафетерним відділом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснював діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено факт неподання повідомлення за формою № 20-ОПП про зареєстровані об`єкти оподаткування, а саме: згідно бази даних АС «Податковий блок», на початок проведення перевірки 27.11.2024р. 15год.00хв., ФОП ОСОБА_1 не надано до органу ДПС повідомлення № 20-ОПП про об?єкт оподаткування за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушено п.63.3 ст. 63 ПКУ. На момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не мав зареєстрованих РО/ПРРО, книги обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок. Перевіркою встановлено факт проведення розрахункової операції без застосування РРО/ПРРО, а саме: ОСОБА_2 , яка проводила розрахункову операцію, реалізовано пляшку води «Боржомі» за ціною 75,00грн. без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документу, чим порушено п.1, 2 ст. 3 Закону України Nє 265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами і доповненнями) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Крім того, перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО/ПРО на суму 1341210,82грн., а саме: на запит «Про надання документів» від 27.11.2024р. ФОП ОСОБА_1 надав перевіряючим банківські виписки в електронному вигляді з АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2024р. по 27.11.2024р. Згідно вказаних банківських виписок, ФОП ОСОБА_1 проводив розрахункові операції у магазині-закусочній з кафетерним відділом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою електронних платіжних засобів через банківський термінал (POS-термінал) без застосування РРО/ПРО на загальну суму 1341210,82грн. Також, перевіркою встановлено факт допуску до роботи продавця, яка проводила розрахункові операції - ОСОБА_2 без укладання трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу чим порушено ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю в Україні та Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». Таким чином ФОП ОСОБА_1 порушено: пункт 1, 2 статті 3 Закону № 265; пункт 63.3 статті 63 ПКУ; частину 4 статті 24 Кодексу законів про працю в Україні. У зв?язку з відмовою від ознайомлення та отримання акту фактичної перевірки, складено Акт відмови № 3557/10/36/07/08 від 05.12.2023 від підписання та від отримання матеріалів перевірки. Акт фактичної перевірки направлено поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення, який отримано адресатом 30.12.2024. За результатами розгляду заперечення на Акт, висновки до Акту залишено без змін. Вважає, що податкові-повідомлення рішення відповідача прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.
Уповноваженим представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача звертає увагу суду на те, що правомірність наказу про проведення перевірки позивачем не оскаржується, а як наслідок ця частина відзиву на позовну заяву не має відношення до обставин справи. Зазначає, що до відзиву відповідачем було додано банківську виписку по рахунках ФОП ОСОБА_1 , проте походження цієї виписки не відоме, жодних супровідних документів, які б підтверджували законність походження даної виписки не надано. Звертає увагу суду на тому, що у позовній заяві позивачем зазначалось, що 27.11.2024 року ФОП ОСОБА_1 отримано запит про необхідність надання документів фінансово-господарської діяльності. Для надання документів на запит та підписання матеріалів перевірки необхідно було прибути 28.11.2024 о 10 год. 00 хв. Проте, у зв`язку з повітряною тривогою, що розпочалась 27.11.2024 о 23 год. 50 хв. та закінчилась 28.11.2024 о 9 год. 17 хв., та подальшими транспортними заторами у м. Київ, прибути до контролюючого органу не виявилось можливим, а як наслідок документи на запит контролюючого органу не надано.
02.09.2025 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано пояснення, відповідно до яких позивач наголошує на тому, що  жодних банківських документів, в тому числі виписки по рахунках, він до Головного управління ДПС у Київській області не направляв. Через мобільний додаток інспекторам, представникам чи іншим службовим особам податкової служби не надавав. Жодних дозволів на розголошення відомостей, що становлять банківську таємницю Головному управлінню ДПС у Київській області, його представникам, співробітникам чи іншим органам влади він також не надавав. Повторно наголошено на тому, що не зміг прибути до контролюючого органу у зв`язку з тривалою повітряною тривогою.
13.10.2025 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано пояснення, відповідно до яких позивачем підтверджено, що під час проведення фактичної перевірки він спілкувався як з ОСОБА_2 , так і з інспектором, якому ОСОБА_2 передала слухавку. Звертає увагу на тому, що спілкування відбувалось саме з телефону ОСОБА_2 . Щодо отримання довідки ОСОБА_2 позивачем повідомлено, що доступ до інтернет банкінгу «Приват 24 для бізнесу» мав лише позивач. Ані ОСОБА_2 , ані будь-які інші особи не мали доступу до мого клієнт-банкінгу. Додаток «Приват 24 для бізнесу» з доступом до рахунків був лише телефоні позивача. Будь-який сторонній вхід мав проходити через ідентифікацію шляхом виклику з банку або повідомленням з кодом. Вхід ОСОБА_2 або будь яких сторонніх осіб в день перевірки позивач не підтверджував. Таким чином, ОСОБА_2 не мала технічної можливості сформувати виписку про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_1 . Просить суд взяти до уваги, що вказівок xb дозволів ОСОБА_2 на формування банківської виписки позивач не надавав, технічної можливості доступу до інтернет банкінгу ОСОБА_2 не мала.

Аргументи сторін у справі, висловлені у судових засіданнях.
Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення по справі, підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Щодо показів свідків у судовому засіданні.
Суд зазначає, що 03.09.2025 свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали показання під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України, у тому числі за введення суду в оману, що підтверджується розпискою та присягою свідків, які міститься у матеріалах справи.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні надав усні пояснення та зазначив, що під час фактичної перевірки була присутня ОСОБА_2 , інших працівників не було. З договором цивільно-правового характеру ОСОБА_2 свідок не ознайомлений. ОСОБА_3 вказав, що банківську виписку по рахунку ФОН ОСОБА_1 на месенджр (VIBER) надіслала пані ОСОБА_2 , оскільки фізично термінал знаходився під час перевірки. Запит про надання документів був складений на ім`я ОСОБА_1 , який отримала ОСОБА_2 про необхідність прибути 28.11.2024 року. Оскільки ніхто не з`явився, складено Акт відмови від підписання та отримання матеріалів. Свідком ОСОБА_3 також повідомлено, що контрольна закупка здійснювалась за власні кошти, відеозапис під час перевірки не здійснювався, оскільки не були забезпечені відповідними засобами. Також свідок не звертався до банківських установ для підтвердження достовірності банківської виписки, не отримував доступу до банківської таємниці, а також не може нічим підтвердити, що ОСОБА_2 надсилала дану виписку на VIBER, оскільки свідок не вважав, що дане надсилання є вхідною кореспонденцією, яку потрібно реєструвати.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні надав усні пояснення та зазначив, що початком фактичної перевірки було зроблено контрольну-розрахункову операцію та продавцем видано банківську квитанцію з терміналу, після чого останню було ознайомлено з наказом про перевірку та надано направлення для підпису. Особисто ОСОБА_2 було отримано запит на надання документів і нею було сформовано банківську виписку з дозволу ОСОБА_1 . Надалі ОСОБА_2 дану виписку надіслала колезі ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку (VIBER), однак свідок не пригадує чи особисто він це бачив. Зазначає, що на момент перевірки ОСОБА_2 не була оформлена на роботі, цивільно-правовий договір не надавався. Свідок зазначав, що особисто з ОСОБА_1 не спілкувався, а вся інформація викладена у запиті на надання документів. Також свідок вказав, що повторно на 05.12.2024, коли завершилась перевірка позивача не викликали. Також, свідок не пам`ятає чи отримував заперечення на акт перевірки.
14.10.2025 свідок ОСОБА_2 надала показання під присягою та будучи попередженою про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України, у тому числі за введення суду в оману, що підтверджується розпискою та присягою свідка, яка міститься у матеріалах справи.
Допитана у якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні надала усні пояснення та зазначила, що виписку з банку або інші банківські документи у будь-який спосіб представникам податкового органу не надавала. Вказала, що надала лише паспорт в ДІЇ, який представник відповідача сфотографував з телефону. Також, свідок зазначила, що при відмові від підписання в перший раз акту перевіряючий повідомив, що викличе поліцію та проведуть ревізію та арешт майна. Свідок вказала, що транзакцію показала представником на екрані телефону, який і був терміналом, а також те, що жодних повідомлень перевіряючим не надсилала.

Встановлені судом фактичні обставини.
Працівниками ГУ ДПС У Київській області на підставі п. п. 8022 та 80.23 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, наказу Головного управління ДПС у Київській області «Про проведення фактичних перевірок» № 3072-П від 31.10.2024 та направлень на проведення перевірки № 11644/10-36-07-08, лі 1645/10-36-07-08 віл 26.11.2024, проведена фактична перевірка магазину-закусочної з кафетерним відділом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснював діяльність ФОП ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_2 ).
В матеріалах справи наявний запит Головного управління ДПС у Київській області «Про надання документів», відповідно до якого позивачу запропоновано надати документи за період діяльності із 01.01.2024 по 27.11.2024 з переліком зазначених документів. Також у запиті вказано, що позивачу необхідно прибути до приміщення контролюючого органу 28.11.2024 о 10 год. 00 хв для ознайомлення та підписання матеріалів перевірки, надання пояснень.
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024.
У зв?язку з відмовою від ознайомлення та отримання акту фактичної перевірки, складено Акт відмови № 3557/10/36/07/08 від 05.12.2023 від підписання та від отримання матеріалів перевірки.
Відповідно до Акту фактичної перевірки, перевіркою встановлено факт неподання повідомлення за формою № 20-ОПП про зареєстровані об`єкти оподаткування, а саме: згідно бази даних АС «Податковий блок», на початок проведення перевірки 27.11.2024р. 15год.00хв., ФОП ОСОБА_1 не надано до органу ДПС повідомлення № 20-ОПП про об?єкт оподаткування за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушено п.63.3 ст. 63 ПКУ. На момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не мав зареєстрованих РО/ПРРО, книги обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок. Перевіркою встановлено факт проведення розрахункової операції без застосування РРО/ПРРО, а саме: ОСОБА_2 , яка проводила розрахункову операцію, реалізовано пляшку води «Боржомі» за ціною 75,00грн. без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документу, чим порушено п.1, 2 ст. 3 Закону України Nє 265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами і доповненнями) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Крім того, перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО/ПРО на суму 1341210,82грн. Також, перевіркою встановлено факт допуску до роботи продавця, яка проводила розрахункові операції - ОСОБА_2 без укладання трудового договору.
Відповідно до п. 3 Акту «Висновок перевірки» ФОП ОСОБА_1 порушено: пункт 1, 2 статті 3 Закону № 265; пункт 63.3 статті 63 ПКУ; частину 4 статті 24 Кодексу законів про працю України. 
02.01.2025 через електронний кабінет платника податків позивачем подано заперечення до Акту фактичної перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024.
17.01.2025 заперечення розглянуті відповідачем, висновки акту залишені без змін, про що було скеровано лист позивачу 20.01.2025 засобами АТ «Укрпошта».
Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення рішення № 0005150708 від 09.01.2025 яким застосовано штрафні санкції на суму 670 589,37 грн. за порушення п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Не погоджуючись з ППР №0005150708 від 09.01.2025 яким застосовано штрафні санкції на суму 670 589,37 грн., ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДПС України зі скаргою в якій просив визнати, ППР №0005150708 від 09.01.2025 протиправним та скасувати. 
За результатом розгляду скарги, 05.04.2025 на адресу платника надійшло рішення ДПС України 8029/Б/99-00-06-03-02-06 від 21.03.2025 відповідно до якого у задоволенні скарги було відмовлено, а рішення контролюючого органу залишено без змін.
Відповідно до цивільно-правового договору від 25.11.2024 ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про надання послуг з прибирання, сортування товарів, адміністрування та надання інших робіт/послуг по облаштуванню приміщень за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно із Актом прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) ФОП ОСОБА_1 прийняв надані послуги за період з 25.11.2024 по 24.12.2024.
Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 08.05.2025 на адвокатський запит представника позивача, АТ КБ "ПриватБанк" повідомлено, запитів контролюючих органів відносно ФОП ОСОБА_1 в документообігу Банку не знайдено.
В матеріалах справи наявна відповідь Макарівської селищної ради від 03.01.2025 № 03-23/10 про те, що рішення про обов`язкове застосування на території с. Липівка Макарівської селищної територіальної громади Бучанського району Київської області розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій не приймалось.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 № 2901/10/36/07/08 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
Також, в матеріалах справи наявна постанова Макарівського районного суду Київської області по справі №370/3620/24 від 09.01.2025 відповідно до якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрито, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В матеріалах справи наявна квитанція АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої сплачено 75,00 грн.
Також, в матеріалах справи наявна банківська виписка по рахунку ФОП ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2024 по 27.11.2024
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_3 від 12.05.2025 № 312 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 .
Відповідно до податкової декларації позивача, наданої на вимогу суду за три квартали 2024 року, обсяг доходу позивача за звітний період становить 1 518161,80 грн.
Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Щодо підстав для проведення фактичної перевірки, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.
Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.
За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Щодо покликання позивача на відповідь Макарівської селищної ради від 03.01.2025 № 03-23/10 
Як встановлено судом, в матеріалах справи наявна відповідь Макарівської селищної ради від 03.01.2025 № 03-23/10 про те, що рішення про обов`язкове застосування на території с. Липівка Макарівської селищної територіальної громади Бучанського району Київської області розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій не приймалось.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» Перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій є обов`язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної політики, формування та реалізацію державної фінансової політики. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону. 
Відповідно до п. 1 Переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій (далі - Перелік), затвердженого постановою КМУ № 1336 від 23.08.2000, до Переліку включено роздрібну торгівлю на території села, селища товарами (крім підакцизних товарів), що здійснюється фізичними особами підприємцями, які сплачують єдиний податок за умови, серед іншого, що сільськими, селищними, міськими радами не прийнято рішення про обов`язкове застосування на території села, селища реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій для форм і умов проведення діяльності, визначених у цьому пункті.
Разом з тим, пунктом другим Постанови Кабінету міністрів України від 23.08.2000 № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" установлено граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій є обов`язковим, для 
форм та умов проведення діяльності, визначених у пункті 1 переліку - 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, на один структурний (відокремлений) підрозділ (пункт продажу товарів).
Станом на 01.01.2024 такий розмір становив 1 185 700 грн. 
Разом з тим, відповідно до податкової декларації позивача, наданої на вимогу суду за три квартали 2024 року, обсяг доходу позивача за звітний період становить 1 518161,80 грн.
Таким чином, указаний Перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, затверджений постановою КМУ № 1336 від 23.08.2000 до позивача не застосовується.
Щодо поданих позивачем заперечень на акт фактичної перевірки.
Стаття 80 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків. 
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 цієї статті передбачає, що перевірка може проводитися на підставі наказу керівника контролюючого органу, копія якого вручається платнику податків або його представнику під розписку до початку перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Як зазначено представником позивача у відповіді на відзив на позовну заяву, позивач не оскаржує правомірність наказу про проведення перевірки. 
Разом з тим, зауважує, що позивач був позбавлений права бути присутнім під час розгляду матеріалів фактичної перевірки, а також був позбавлений права надати пояснення щодо обставин проведення фактичної перевірки.
Судом вище встановлено, що у запиті Головного управління ДПС у Київській області «Про надання документів» вказано, що позивачу необхідно прибути до приміщення контролюючого органу 28.11.2024 о 10 год. 00 хв для ознайомлення та підписання матеріалів перевірки, надання пояснень.
Разом з тим, позивач вказує, що не зміг вчасно прибути до приміщення контролюючого органу через тривалу повітряну тривогу, яка розпочалась 27.11.2024 та завершилась лише вранці 28.11.2024. 
Також, судом встановлено, що Акт фактичної перевірки датований 05.12.2024, а свідком ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначено, що повторно на 05.12.2024, коли завершилась перевірка позивача не викликали.
З цього приводу суд зазначає, що оформлення результатів перевірок врегульовано статтею 86 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п. 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно із п.86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Відповідачем вказано, що позивач відмовився від підписання та отримання матеріалів перевірки, що відображено в акті відмови від 05.12.2024 № 3557.
Зокрема, в акті від 05.12.2024 № 3557 зазначено, що позивач відмовився від відвідування органу ДПС.
Разом з тим, суд ставиться до цього критично, оскільки, як вже було зазначено вище, позивачу не повідомлено контролюючим органом про нову дату, а саме 05.12.2025, коли він міг отримати акт фактичної перевірки. 
Таким чином, позивач був позбавлений можливості отримати акт фактичної перевірки 05.12.2024.
Також, суд звертає увагу, що за приписами пункту 86.7 статті 86 ПК України вказано, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів.
Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
- встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
- розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
- досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
- досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
- визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Судом встановлено, що 02.01.2025 не погодившись із актом фактичної перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024 позивачем через електронний кабінет платника податків подано заперечення до Акту фактичної перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024.
17.01.2025 заперечення розглянуті відповідачем, висновки акту залишені без змін, про що було скеровано лист позивачу 20.01.2025 засобами АТ «Укрпошта».
Водночас, суд встановив відсутність належного розгляду заперечень на акт фактичної перевірки з боку Головного управління Державної податкової служби у Київській області області, що зокрема відповідачем у справі не спростовано.
Разом з цим, на підставі вищевказаного акту фактичної перевірки 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024 було винесено податкове повідомлення-рішення від № 0005150708 від 09.01.2025 яким застосовано штрафні санкції на суму 670 589,37 грн. за порушення п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Суд звертає увагу, що податкове повідомлення-рішення прийняте значно раніше, ніж розглянуто заперечення позивача.
Відтак, оцінивши спірні правовідносини, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом без урахування й надання оцінки своєчасно поданим ФОП ОСОБА_1 запереченням на акт перевірки, чим було порушено його право на участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 у справі №816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Безпідставне залишення без розгляду своєчасно поданих платником податків заперечень на акт перевірки з відповідними документами об`єктивно може вплинути на обставини обґрунтованості прийнятого на підставі акта перевірки податкового повідомлення-рішення, адже за правилами, встановленими пунктом 86.7 статті 86 ПК України, такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.12.2024 у справі №640/20970/22.
Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, було прийнято контролюючим органом без проведення розгляду у встановлений законом строк та у встановленому порядку заперечень платника податків на акт перевірки та з порушенням його права брати участь у розгляді заперечень, тобто з порушенням норм пункту 86.7 статті 86 ПК України. Такі порушення мають характер істотних порушень прав платника, а тому не можуть не впливати на оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення.
Щодо виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2024 по 27.11.2024 суд вказує, що не може вважатись належним та допустимим доказом оскільки відповідач не підтвердив жодним доказом, що вона була отримана від позивача або його представника. 
Зокрема, свідком ОСОБА_3 вказано, що він не звертався до банківських установ для підтвердження достовірності банківської виписки, не отримував доступу до банківської таємниці, а також не може нічим підтвердити, що ОСОБА_2 надсилала дану виписку на VIBER, оскільки свідок не вважав, що дане надсилання є вхідною кореспонденцією, яку потрібно реєструвати.
Натомість свідок ОСОБА_4 вказав, що дану виписку ОСОБА_2 надіслала колезі ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку (VIBER), однак указане відоме йому лише зі слів, а особисто він цього це бачив і пригадати не може. 
Свідок ОСОБА_2 в свою чергу заперечує будь-яке надсилання банківських виписок працівникам контролюючого органу.
Разом з тим, в матеріалах справи наявна відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 08.05.2025, надана на адвокатський запит представника позивача, відповідно до якої АТ КБ "ПриватБанк" повідомлено, що запитів контролюючих органів відносно ФОП ОСОБА_1 в документообігу Банку не знайдено.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд звертає увагу, що відповідачем жодним чином не зафіксовано, а відтак не доведено, що вказану виписку було отримано саме від позивача. Тому такий виписка не береться судом до уваги.
Оцінюючи наведені порушення податкового органу вище на предмет його «істотності» чи «не істотності», суд дійшов висновку, що встановлення факту відсутності законної підстави для призначення перевірки зумовлює такий наслідок, як скасування рішень, прийнятих за її наслідками.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 зазначила, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, істотні порушення під час призначення перевірки є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
Подібна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, де наголошено, що платник податків, оскаржуючи наслідки перевірки, може посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо її призначення, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих рішень.
Також, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, сформульований такий правий висновок: "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".
Отже, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідач не спростував доводи позивача належними доказами та не довів їх неправдивість. У разі встановлення судом порушень процедури проведення перевірки, суд має право не досліджувати інші обставини справи, оскільки такі порушення є достатньою підставою для задоволення позову. Виходячи з цього, адміністративний позов підлягає задоволенню на підставі викладених вище обставин.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши наявні письмові докази у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 6705,89 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 226 від 01.05.2025, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Державної податкової служби України у Київській області 
На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов – задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області податкове повідомлення – рішення № 0005150708 від 09.01.2025 винесене на підставі акту перевірки № 57583/10/36/07/3003919299 від 05.12.2024.
3. Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6705,89 (шість тисяч сімсот п`ять) грн 89 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ЄДРПОУ 44096797).
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.