ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1837/26 Справа № 205/2130/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,
за участю: 
захисника Сергєєва А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Сергєєва А.М.. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 травня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 27 січня 2026 року о 14 годині 50 хвилин за адресою: м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, 73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 №0569, результат позитивний 2,2 проміле (тест № 3429), з результатом на стан алкогольного сп`яніння. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР, чим порушив пп.«а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 травня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Сергєєв А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- поліцейськими не було належним чином встановлено та оголошено ознаки сп`яніння;
- як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 з результатом не погодився та бажав проходити огляд в лікарні;
- з направлення на огляд, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено на огляд до закладу охорони здоров`я поліцейським Вармотовим В., що не відповідає дійсності;
- ОСОБА_1 не було запропоновано проїхати до медичного закладу, після встановлення стану сп`яніння на місці та його не згоди з результатом;
- рапорт від 27.01.2026 року слід визнати недопустимим та недостовірним доказом.
В суді апеляційної інстанції захисник Сергєєв А.М. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без його участі. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: 
-протоколом серії ЕПР1 №576808 від 27.01.2026 року;
-відеозаписом;
-роздруківкою за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager 6820 ОСОБА_1 27.01.2026, результат – 2,20 ‰;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, сповільненість мовлення;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Посилання на те, що поліцейськими не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, результат тестування становив 2,20 проміле, що перевищує допустиму норму та підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Як убачається з матеріалів справи та дослідженого судом відеозапису, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер, результат якого становив 2,20 проміле. Після оголошення результату огляду ОСОБА_1 не висловлював незгоди з показаннями приладу, не заперечував результат проведеного тестування та не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.
З відеозапису вбачається, що о 15 год. 02 хв. після проведення огляду працівником поліції було оголошено результат тестування — 2,2 проміле алкоголю. Після оголошення результату ОСОБА_1 не висловлював незгоди з його показниками, не вимагав проведення повторного огляду в закладі охорони здоров`я та не заявляв про недостовірність результатів тестування. Навпаки, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківка результату спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 та протокол про адміністративне правопорушення підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень щодо результатів огляду.
Посилання на те, що о 15 год. 23 хв. ОСОБА_1 нібито висловив незгоду з результатами огляду, не спростовує наведених висновків. Зміст відеозапису свідчить, що після проведення огляду, оголошення його результатів та оформлення відповідних матеріалів ОСОБА_1 тривалий час не висловлював будь-яких заперечень щодо встановленого результату. Більше того, о 15 год. 28 хв. подальша поведінка ОСОБА_1 після складення адміністративних матеріалів свідчила не про оспорювання результатів огляду чи вимогу щодо проведення додаткового медичного огляду, а була спрямована на пом`якшення наслідків вчиненого правопорушення, зокрема щодо незастосування до нього додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, матеріали справи містять підписані ОСОБА_1 документи щодо проведення огляду на стан сп`яніння, з яких вбачається його згода як на проведення такого огляду, так і з його результатами. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо процедури огляду або отриманого результату в зазначених документах не міститься. 
За таких обставин у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду, оскільки його незгода з результатом огляду в установленому порядку не була висловлена та належним чином зафіксована.
Посилання на невідповідність окремих відомостей, зазначених у направленні на огляд, фактичним обставинам справи, зокрема щодо доставлення особи до закладу охорони здоров`я, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції. Вказані обставини не спростовують належності та допустимості інших доказів у справі, зокрема акту огляду, результату тестування спеціальним технічним засобом, відеозапису події та протоколу про адміністративне правопорушення, які у своїй сукупності підтверджують факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Також рапорт співробітника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.04.2020 року у справі № 489/4827/16, свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою. Навіть без врахування зазначеного документа вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції та отримали належну оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП. Тому наведені захисником зауваження щодо рапорту не спростовують встановлених судом обставин та не є підставою для скасування постанови.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують встановлених судом обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність досліджених доказів є належною, допустимою та достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Сергєєва А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 травня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду       О.Є. Джерелейко