КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№22-ц/824/7463/2026 
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/10348/25-ц

26 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Григоренко І.В., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортною пригоди у розмірі 27 149,29 грн; моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн; вартість проведених експертних досліджень у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2024 року о 13 год. 35 хв. на розі вул. Визволителів та вул. Вітряного у с. Лютіж Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного позивачці автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. 
ДТП сталася з вини ОСОБА_3 , що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2024 року у справі № 363/3217/24. 
Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218575137, позивач звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП. 
Відповідно до звіту від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949, виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн без ПДВ. У жовтні 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 102,90 грн. 
Разом із тим, суб`єктом оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт» на замовлення позивача було надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 99 358,63 грн. (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн.); вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів, деталей, на момент проведення дослідження - 99 358,63 грн. 
За таких обставин, розмір страхового відшкодування, виплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант», є значно меншим ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 59 102,90 грн, а тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй 27 149,29 грн (різниця між сумою сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та розміром матеріального збитку, визначеного у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24). 
Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача, які полягають у постійному порушенні вимог чинного законодавства, підробці документів, введенням її в оману, приховуванням інформації, ненаданням правдивої інформації, ненаданням відповіді на її заяви та затримці проведення повних ремонтних робіт належного їй транспортного засобу, їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила у 30 000,00 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь  ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригоди, 27 149,29 грн та 2 000,00 грн, компенсації понесених на проведення оцінювання витрат. В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 626,54 у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заподіяний позивачці внаслідок ДТП матеріальний збиток визначений Звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 28.08.2024 року № 321/08-24 та його розмір становить 99 358,63 грн (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн). Оскільки відповідач не спростував визначений звітом розмір майнової шкоди, то суд дійшов висновку, що різниця між сумою збитку, встановленою у звіті від 28.08.2024 року № 321/08-24 за мінусом ПДВ (13 106,44 грн) та виплаченою ТДВ СК «Альфа-Гарант» сумою страхового відшкодування (59 102,90 грн) у розмірі 27 149,29 грн підлягає стягненню з відповідача.
Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» 22 січня 2026 року подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд безпідставно надав перевагу Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24 складеному на замовлення позивача, не мотивувавши відхилення звіту складеного відповідачем. 
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року - без змін. 
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 14.04.2022 року.
25.06.2024 року о 13 год. 35 хв. на розі вул. Визволителів та вул. Вітряного у с. Лютіж Київської області сталася ДТП за участю належного ОСОБА_1 автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2024 року у справі № 363/3217/24 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218575137, що не заперечується сторонами.
Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідає перед позивачем за заподіяну ОСОБА_3 шкоду у межах ліміту полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Власник автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП від потерпілого, що мала місце 25.06.2024 року.
11.07.2024 року представниками відповідача було проведено огляд автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , та складено протокол огляду транспортного засобу, що не заперечується сторонами.
Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 09.09.2024 року № ЦВ/24/3949 та звіту від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949, виконаного на замовлення відповідача ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн без ПДВ.
Згідно страхового акту № ЦВ/24/3949 від 21.10.2024 року сума страхового відшкодування власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн.
За наслідком розгляду заяви власника автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 59 102,90 грн, що не заперечується сторонами.
Разом із тим, на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт» було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 99 358,63 грн. (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн.); вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів, деталей, на момент проведення дослідження - 99 358,63 грн.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було прийнято Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно із статтею 3 Закону № 1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).
Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Спір у цій справі полягає у визначенні правильного розміру майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП за участю належних сторонам транспортних засобів з вини  ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».
Так, згідно з пунктами 34.1, 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
У відповідності до пункту 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У відповідності до пункту 36.7 статті 36 Закону № 1961-IV рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Тлумачення зазначених правових норм спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судом в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку.
Крім того, статті 2, 22, 29, 34, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 320/9174/15-ц.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні ДТП (страхового випадку) повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (з відповідними змінами), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика).
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 77-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).
У справі, яка переглядається, предметом позовних вимог є стягнення із страховика залишку невиплаченого страхового відшкодування.
В матеріалах справи наявні два звіти щодо визначення вартості матеріального збитку, а саме: звіт від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949, складений ФОП ОСОБА_4 на замовлення відповідача, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн без ПДВ, та звіт від 28.08.2024 року № 321/08-24, складений ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення позивача, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 99 358,63 грн.
Враховуючи наведене, встановивши, що виплачена відповідачем сума страхового відшкодування є недостатньою для покриття розміру заподіяної позивачу майнової шкоди, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, відповідачем вказаний висновок не спростований належними та допустимими доказами, розмір виплаченого страхування у встановленому порядку не був погоджений позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що страхова компанія в межах загального страхового ліміту за договором обов`язкового страхування, має доплатити позивачу різницю між сумою збитку, встановленою у звіті від 28.08.2024 року № 321/08-24 за мінусом ПДВ (13 106,44 грн) та виплаченою ТДВ СК «Альфа-Гарант» сумою страхового відшкодування у розмірі 59 102,90 грн, яка становить 27 149,29 грн.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду щодо їх оцінкита неправильного тлумачення чинного законодавства, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справ та надав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам.
Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції також не надано. Докази ж та обставини, на які посилається відповідач у апеляційні скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішенняПечерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року  без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатково відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: