ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"24" червня 2026 р. Cправа № 902/550/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
представники позивача та відповідача - не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088) 
до: Фізичної особи-підприємця Пазія Артема Володимировича ( АДРЕСА_1 ) 
про: стягнення 654370,02 грн
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до Фізичної особи-підприємця Пазія Артема Володимировича про стягнення 654370,02 грн заборгованості, з яких 522373,05 грн основного боргу, 95430,86 грн 20% річних за користування чужими грошовими коштами, 36566,11 грн 7% штрафу за договором поставки №3159 від 05.06.2024.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відкрито провадження у справі №902/550/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засіданні на 19.05.2026.
В судовому засіданні 19.05.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 09.06.2026.
Ухвалою суду від 19.05.2026 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого судового засідання на 09.06.2026.
В судовому засіданні 09.06.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.06.2026.
Ухвалою суду від 10.06.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.06.2026.
11.06.2026 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (б/н від 11.06.2026), в яких останній зазначає, що Пазій А.В. припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець 30.04.2026 на підставі власного рішення, номер запису 2001790060001008289. Також, останній просить суд проводити судове засідання за його відсутності.
В судовому засіданні 24.06.2026 представники позивача ат відповідача правом участі в судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про проведення судового засідання за його відсутності.
Щодо обізнаності відповідача про судове засідання суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 10.06.2026, направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, за адресою: вул. Березна, буд. 13, с. Уладівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22320.

Суд зазначає, що на дату проведення судового засідання конверт з ухвалою суду від 10.06.2026 повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній". 
Разом з тим, з метою належного повідомлення відповідача про дату судового засідання судом здійснено оголошення на сайті Господарського суд Вінницької області про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).
Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"); організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).
До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (Рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).
На підставі викладеного вище, судом вжито достатніх заходів для сповіщення відповідача, тому суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності уповноважених представників сторін.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.
Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.
Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 
05.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Пазій Артемом Володимировичем (Покупець) було укладено Договір поставки № 3159.
Відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця алкогольні напої (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити в порядку, визначеному умовами цього Договору.
Згідно із п. 3.1 Договору постачання Товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах ООР відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання Товару, при узгодженні замовлення на Товар.
Відповідно до п. 3.2 Договору Постачальник зобов`язаний поставити Товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених Покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених Покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру.
У пункті 3.3 Договору визначено, що Постачальник поставляє товар Покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового зв`язку.
За умовами п. 3.4 Договору при прийманні Товару Покупець в присутності представника Постачальника повинен перевірити: цілісність пакування, наявність марок акцизного збору, відповідність фактичної кількості товару кількість, зазначеній в накладних, термін зберігання. При встановленні невідповідності якості чи кількості товару інформації, яка зазначена у товаросупровідних документах, Покупець зобов`язаний у присутності представника Постачальника, скласти відповідний Акт згідно з вимогами чинного законодавства. Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на Товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника за кількістю та за якістю. Претензії Покупця щодо якості Товару після підписання ним накладної на Товар розглядаються та задовольняються Постачальником в окремому порядку, який визначається Постачальником в кожному випадку окремо.
Покупець зобов`язаний до моменту першої поставки надати Постачальникові Довіреність зі зразками підписів осіб уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток/штампів (за наявності). Підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Довіреності, наданій Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою/штампом. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки/штампу на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток/штампів наданих Покупцем Постачальнику у Довіреності, проте такий підпис наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця (п. 3.6 Договору).
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар.
Відповідно до п. 5.1 Договору ціна на Товар визначена у Прайс-листі Постачальника, який діє на момент здійснення Покупцем замовлення.
Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар (п. 5.2 Договору).
Згідно із п. 5.3 Договору загальна сума Договору дорівнює загальній вартості товару, який Постачальник поставив Покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на Товар.
Положенням пункту 6.1 Договору визначено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.
У пункті 6.2 Договору сторони погодили, що датою оплати Покупцем вартості отриманого від Постачальника Товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок Постачальника.
У випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу (п. 7.1 Договору).
Пунктом 9.2 Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.
Відповідно до п. 9.7 Договору, даний Договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі Сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається автоматично пролонгованим, кожні наступні два роки, на той же термін та тих же умовах.
На виконання умов Договору поставки № 3159 від 05.06.2024 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 522373,05 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме: №21184/20493 від 19.03.2025 на суму 8897,94 грн, №22942/21426 від 25.03.2025 на суму 7853,40 грн, №22794/21366 від 25.03.2025 на суму 24137,76 грн, №23405/21775 від 26.03.2025 на суму 6882,42 грн, №22868/22468 від 26.03.2025 на суму 23168,32 грн, №23403/23025 від 27.03.2025 на суму 7444,50 грн, №23404/23026 від 27.03.2025 на суму 12858,24 грн, №24235/23034 від 29.03.2025 на суму 6131,40 грн, №25041/23873 від 01.04.2025 на суму 13786,56 грн, №25428/24221 від 02.04.2025 на суму 10577,94 грн, №25430/24222 від 02.04.2025 від 5751,96 грн, №26668/25341 від 08.04.2025 на суму 1943,70 грн, №26991/25364 від 08.04.2025 на суму 9380,70 грн, №27436/26340 від 09.04.2025 на суму 18255,54 грн, №27437/26341 від 09.04.2025 на суму 6997,32 грн, №28149/26338 від 11.04.2025 на суму 14197,44 грн, № 28528/26850 від 12.04.2025 на суму 11454,72 грн, № 28493/26820 від 12.04.2025 на суму 21051,36 грн, №29046/27449 від 15.04.2025 на суму 13611,84 грн, №29501/27859 від 16.04.2025 на суму 17971,08 грн, №29503/27860 від 16.04.2025 на суму 9458,10 грн, №29013/27447 від 16.04.2025 на суму 8820,72 грн, №30260/28294 від 18.04.2025 на суму 17010,96 грн, №30747/29006 від 19.04.2025 на суму 5421,84 грн, №31466/29821 від 23.04.2025 на суму 10109,46 грн, №31472/29822 від 23.04.2025 на суму 20823,84 грн, №31046/29530 від 24.04.2025 на суму 19017,60 грн, №31465/30085 від 25.04.20245 на сумі 7956,06 грн, №32425/30385 від 26.04.2025 на суму 3901,80 грн, №32912/30860 від 29.04.2025 на суму 19744,14 грн, №32911/31585 від 29.04.2025 на суму 30779,10 грн, №32917/30787 від 29.04.2025 на суму 25936,44 грн, №33315/31907 від 30.04.2025 на суму 13878,66 грн, №33316/31908 від 30.04.2025 на суму 7942,80 грн, №33317/31909 від 30.04.2025 на суму 9478,68 грн, №40633/38404 від 28.05.2025 на суму 4916,88 грн, №40134/38442 від 28.05.2025 на суму 5067,66 грн, №43018/40246 від 05.06.2025 на суму 4456,20 грн, №44292/41801 від 11.06.2025 на суму 4651,38 грн, №44172/41438 від 11.06.2025 на суму 5990,46 грн, №45845/43821 від 17.06.2025 на суму 12961,26 грн, №45660/43817 від 17.06.2025 на суму 2972,28 грн, №45788/43958 від 17.06.2025 на суму 11882,88 грн, №55395/51904 від 19.07.2025 на суму 6126,48 грн, №55342/51760 від 19.07.2025 на суму 7914,12 грн, №62228/58233 від 14.08.2025 на суму 5929,92 грн, №62113/58297 від 14.08.2025 на суму 7072,50 грн.
Зазначені видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін. Матеріали справи не містять доказів наявності претензій щодо якості чи кількості поставленого товару, у зв`язку з чим товар вважається прийнятим відповідачем без зауважень.
Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання у частині оплати поставленого товару, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 522373,05 грн основного боргу, 95430,86 грн 20% річних за користування чужими грошовими коштами, 36566,11 грн 7% штрафу за договором поставки №3159 від 05.06.2024.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Оцінивши наявні у справі докази судом встановлено, що позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання з поставки товару в сумі 522373,05 грн, що підтверджується доданими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.
Відповідачем не проведено оплату за поставлений товар. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача.
Отже, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 522373,05 грн основного боргу за договором поставки №3159 від 05.06.2024 правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 36566,11 грн 7% штрафу.
Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Пунктом п. 7.1 Договору сторони погодили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.
Судом установлено, що нарахування штрафу у розмірі 7 % здійснено відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства України, зокрема пункту 7.1 Договору. Зазначений розрахунок є обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає матеріалам справи, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині щодо стягнення 36566,11 грн підлягають задоволенню.
Також, судом розглянуто вимогу про стягнення 95430,86 грн 20% річних за користування чужими грошовими коштами.
Порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами визначається нормами Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною 1 статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 536 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою проценти є винагородою (платою) за користування грошовими коштами. Натомість неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання та за своєю правовою природою є штрафною санкцією, яка може застосовуватись до боржника у разі порушення ним зобов`язання.
У пункті 9.1 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.
Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми 20% річних судом помилок не виявлено.
З урахуванням чого, 95430,86 грн 20% річних за користування чужими грошовими коштами підлягають задоволенню судом у заявленому позивачем розмірі.
Також суд зазначає, що договір підписано Пазій А.В. як фізичною-особою підприємцем.
Умови договору недійсними не визнавалися, добровільно узгоджені відповідачем з дотриманням вимог ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились (Постанова ВП ВС від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18).
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати позивача на сплату судового збору покладаються на відповідача в сумі 9815,55 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Пазія Артема Володимировича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Євгенія Харченка, 42, м. Київ, 02088, код - 35871504) 522373,05 грн - основного боргу, 95430,86 грн - 20% річних за користування чужими грошовими коштами, 36566,11 грн - 7% штрафу та 9815,55 грн - витрат на сплату судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Примірник повного рішення суду надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається відповідно до ст.256,257 ГПК України.
Повне рішення складено 03 липня 2026 р.

Суддя Маслій І.В. 

віддрук. прим.:
1 - до справи