19.05.2026 
ЄУН 383/1725/25
Провадження №2/389/83/26

Рішення
іменем України

19 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Тарасенко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором №34335808 від 02.02.2023 в розмірі 24 550 грн 24 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3433580 на суму 4 900 грн строком на 363 дні зі сплатою відсотків. Так, 26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» укладено договір відступлення права вимоги №26102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК Профіт» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 . Надалі, 09.09.2025, ТОВ «ФК Профіт» уклало з ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» договір факторингу № ДО-20250909/001, згідно умов якого ТОВ «ФК Профіт» передав ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 24 550 грн 24 коп, з яких 4 292 грн – тіло кредиту, 20 258 грн 24 коп – нараховані відсотки. З огляду на викладене просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №34335808 від 02.02.2023 у вищевказаному розмірі та понесені судові витрати.
Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому свої заперечення обґрунтував наступним. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що кредитний договір №34335808 від 02.02.2023, укладено саме з ним, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували, що саме він здійснював відповідні дії та підтверджував укладення вказаного кредитного договору. Крім того, вважає, що позивачем не доведено законності передачі права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Профіт», а саме не надано повного договору відступлення права вимоги та доказів повідомлення його, як боржника, про таке відступлення. Зазначив, що сума заявлена до стягнення є економічно необґрунтованою та непропорційною, а її розрахунок не містить детальної структури та включає надмірні штрафні санкції. Вказує, що позивачем не надано доказів того, що грошові кошти були йому перераховані та ним не здійснено жодних платежів за кредитним договором. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи матеріалів та поданого ним відзиву. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 03.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3433580, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4 900 грн на 364 дні, процентна ставка становить 2,00 % в день. Вищезазначений правочин укладений в електронній формі, згідно із Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України).
Як вбачається з договору відступлення права вимоги №26102023 від 26.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт», останнє набуває право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників. З пунктів 6.1-6.2.3 вбачається, що загальний розмір портфеля заборгованості становить 99537321 грн 90 коп. Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредитору документацію в порядку, передбаченому цим договором. Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі, у розмірі, визначеному п.7.1 договору на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Пунктами 7.1-7,3 визначено, що в якості компенсації відступлення новий кредитор сплачує плату у розмірі 1170331 грн 26 коп. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору, до кожного окремого боржника визначається згідно із додатком № 1 до даного договору. Оплата проводиться впродовж 2 робочих днів. Днем здійснення оплати вважається списання коштів з рахунку нового кредитора. Відповідно до розділу 8 договору передача документації щодо переходу прав вимоги здійснюється реєстрами боржників (додаток № 1) та оформлюється актом приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2).
Згідно договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт» та ТОВ «ФК "СІТІ КОЛЕКТ"», останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3433580 від 03.02.2023 у загальному розмірі 24 550 грн 24 коп, з яких 4 292 грн – тіло кредиту, 20 258 грн 24 коп – нараховані відсотки. Договір факторингу, акт приймання-передачі документації за цим договором та реєстр боржників підписані представниками ТОВ «ФК «Профіт» та ТОВ «ФК "СІТІ КОЛЕКТ"», а також скріплені печатками зазначених фінансових установ.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
В позовній заяві позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Профіт», та від ТОВ «ФК «Профіт» до ТОВ «ФК «Сіті Колект».
Разом з тим, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 26.10.2023 №26102023 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет договору - перехід прав вимоги не індивідуалізовано належним чином. Так, згідно розділу 7 договору відступлення прав вимоги на підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредитору документацію в порядку, передбаченому цим договором.
Такими доказами, згідно цього ж договору про відступлення є: реєстр боржників та акт приймання-передачі реєстру боржників, які визначені в пунктах 8.3.1 та 8.3.2, як додаток №1 та додаток №2 до договору про відступлення прав вимоги, які є його невід`ємною частиною згідно п.12.7
Проте, докази передання відповідної документації між кредитотавцем ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Профіт» до позовної заяви не долучено.
Так само, не надано доказів дійсності переходу права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_2 , яке виконано з дотриманням пунктів 6.2.3 та 7.1 договору відступлення, а саме: здійснення списання коштів за уступку права вимоги з рахунку ТОВ «ФК «Профіт» та їх зарахування ТОВ «Лінеура Україна».
Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Профіт», наступний перехід прав вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора позивача по справі - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект».
На відсутність таких доказів у позивача свідчить і перелік доказів, які долучені до позовної заяви, серед яких відсутнє будь-яке зазначення доказів на підтвердження дійсності переходу права вимоги за договором від 26.10.2023, зокрема реєстр боржників (додаток № 1) та акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2).
Об`єктивну неможливість отримання вищезазначених доказів на підтвердження цієї частини підстав позову позивач не зазначив, клопотання про витребування доказів суду не заявляв.
Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Суд наголошує на тому, що за правовими висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 01.11.2023 у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20).
Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення як основного боргу за кредитним договором, так і похідних від нього відсотків та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту.
За відсутності доказів переходу права грошової вимоги від первісного кредитодавця ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Профіт» вимоги позивача про стягнення з відповідача кредиту та відсотків є безпідставними, а тому у позові необхідно відмовити.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно ч.1, ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст.ст.2, 4, 81, 83, 141, 223, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив: 

Відмовити у задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Судові витрати віднести на рахунок позивача. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», місце знаходження: просп.Соборності,30-а, оф.321, м.Київ, 02154, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43950742.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва