Справа №:755/4780/25
Провадження №: 2/755/341/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарях - Ткаченко О.А., Мовчан А.С.
за участю: позивача  ОСОБА_1 
представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
представників відповідача - Гіденка О.В., Розпаченюка А.С., Решнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та розташованим на ній нерухомим майном, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить суд: усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування під`їзними дорогами до земельних ділянок, що належать позивачу, у тому числі на праві спільної сумісної власності, які розташовані за адресою:
- АДРЕСА_1 площею 0,0583 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:684:0002;
- АДРЕСА_2 (С/Т «Південтеплоенергомонтаж») площею 0,0584 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:683:0017;
- АДРЕСА_2 (С/Т «Південтеплоенергомонтаж») площею 0,0603 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:683:0019;
- АДРЕСА_1 ) площею 0,0607 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:681:0040;
- АДРЕСА_1 ) площею 0,0591 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:681:0039, -
шляхом зобов`язання Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» не чинити перешкоди в надані вільного проїзду дорогою, що веде до вказаних земельних ділянок, а саме АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:682:0001, що належить на праві постійного користування Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.1999 КМР прийнято рішення № 301-9/402 «Про приватизацію земельних ділянок Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Дніпровського району (далі «Садове товариство»). Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права за індексним № 284539333 від 12.11.2021, власником земельної ділянки із кадастровим № 8000000000:66:682:0001 площею 1,3 га (далі «земельна ділянка») є КМР, а право постійного користування належить Садовому товариству. В той же час, приватизовані, згідно названого вище Рішення, земельні ділянки окремих громадян, знаходяться у їх приватній власності, на відміну від земель загального користування: доріг і стежок між цими приватними ділянками, які знаходяться у віданні Садового товариства і передані йому КМР не у власність, а в оперативне управління (на праві постійного користування) для забезпечення можливості всім власникам названих у Рішенні приватизованих земельних ділянок громадян, незалежно від того виявили вони бажання стати членами Садового товариства чи ні, можливості вільно пересуватися і мати вільний доступ до своїх ділянок та розміщеного на них майна. Згідно із відомостями з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 4600550412023 від 07.07.2023, земельна ділянка з кадастровим №8000000000:66:682:0001 площею 1,3 га відноситься до категорії: земель сільськогосподарського призначення; вид цільового призначення: 01.18. земельні ділянки загального користування, які використовуються як польові дороги, прогони; форма власності: комунальна. Садове товариство неодноразово намагалося оформити право приватної власності на ці дороги і прогони передані йому в користування, однак, поки що, йому це не вдалося.
Щодо отримання позивачем у власність трьох садових ділянок та розташованих на них об`єктів нерухомості, зазначає наступне. Так, батько позивача був власником будинка із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер 8000000000:66:684:0002). Після смерті батька, позивач у 2014 році успадкував ці земельні ділянки з розміщеними на них будинками і іншими спорудами. У 2013 році позивач з дружиною придбали також сусідню приватну земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , яка зареєстрована на його дружину ОСОБА_4 . Коли у 2014 році позивач оформив на себе земельну ділянку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 (голова правління Садового товариства з 2013 року) почав вимагати, щоб позивач подав заяву про прийом у члени Садового товариства і сплатив 500 доларів вступного внеску. Ця вимога була явно неправомірно, так як ділянку він успадкував від батька, який уже сплатив вступний внесок. 
Позивач відмовився вступити у Садове товариство, як і ще 15 власників земельних ділянок, частина з яких утворили Садівницьке товариство із схожою назвою «Південтеплоелектромонтаж» під керівництвом ОСОБА_6 . Це рішення надзвичайно розізлило голову Садового товариства ОСОБА_5 , так як зменшувало надходження грошових коштів, якими він розпоряджався від імені Садового товариства, а крім того, давало негативний (на його думку) приклад іншим власникам земельних ділянок, які в будь-який момент могли відмовитися від членства в Садовому товаристві, залишивши ОСОБА_5 без гарантованого посадою безбідного життя. Така перспектива для ОСОБА_5 , як голови Садового товариства, була загрозливою і він, як зазначає позивач, почав проти нього війну, вчиняючи всілякі дії, щоб примусити його вступити в члени Садового товариства, а також залякати інших «неслухняних», показавши, що буде із відступниками. ОСОБА_5 почав надсилати загрозливі листи сім`ї позивача, у яких вимагав сплатити сотні тисяч гривень за користування доріжками загального користування, або вступити у члени Садового товариства.
На початку 2022 року ОСОБА_5 самоправно перегородив проїжджу вулицю Енергетиків, вздовж якої розміщені земельні ділянки з будинками, як членів Садового товариства так і громадян, які не захотіли бути членами цього кооперативу, автоматизованими воротами, встановивши їх на початку вул. Енергетиків. Ці ворота відкриваються за спеціальним кодом, який був тільки у членів Садового товариства, та у охоронців, яких він найняв з метою незаконного обмеження доступу громадян до ділянок, які перебувають у їх приватній власності. Посадовими особами контролюючих органів КМР було внесено три приписи 29.06.2022, 01.08.2022 та 29.08.2023, які зобов`язували голову Садового товариства демонтувати незаконно встановлені ворота. Однак ці приписи не були виконані, ворота декілька місяців стояли відчиненими, а потім ОСОБА_5 знову надав команду їх закрити, не пропускаючи позивача і членів його сім`ї до будинку у якому вони живуть.
Позивач зазначає, що після його повернення з лав Української армії в грудні 2022 року, він знову зіткнувся із спробами ОСОБА_5 створити обстановку, за якою позивач був би змушений вступити до Садового товариства. Так, ворота знову почали запирати, не даючи можливості йому та членам його сім`ї проходити і проїжджати автомобілем до їхнього дому. Департамент територіального контролю міста Києва за № 064-3863 від 30.08.2023 доручив КП «Київблагоустрій» вжити заходів для демонтажу воріт, що виконано не було. Аналогічні запевнення від Департаменту територіального контролю міста Києва позивач отримав листом за № 064_164 від 09.01.2024, але і цього разу ворота не були демонтовані. Після цього ОСОБА_5 20.05.2024 подав на позивача заяву до поліції про нецільове використання земельної ділянки за начебто підробленими документами, але з цього наклепу у нього нічого не вийшло. Тоді ОСОБА_5 знову дав розпорядження охороні не пропускати автомобіль позивача до його садової ділянки, вимагаючи платити за проїзд по дорозі, яка начебто належить на праві приватної власності Садовому товариству. Насправді це не так, оскільки Садове товариство має лише право користування землями загального користування і не більше. Права забороняти прохід по дорогах загального користування, а тим більше стягувати за прохід по них гроші Садове товариство не має права.
Тобто, маючи в оперативному управлінні комунальну власність, а саме частину дороги по АДРЕСА_1 та прилеглих до неї провулків і стежок, що передані Садовому товариству у користування рішенням КМР від 24.06.1999 за № 301-9/402 для забезпечення безперешкодного доступу громадян до земельних ділянок, які знаходяться у їх приватній власності, Садове товариство (в особі його голови- ОСОБА_5 ) грубо порушує право цих громадян на володіння, користування і розпорядження цими об`єктами нерухомості припиняючи доступ до їх земельних ділянок та розміщених на них житлових будинків. У Садового товариства немає законних підстав перешкоджати проїзду на автомобілі, чи проходу по комунальних землях загального користування, якими воно користується на праві оперативного управління, оскільки названі шляхи пересування (дорога і стежки) надані Садовому товариству КМР в постійне користування саме для забезпечення вільного проходу/проїзду власників земельних ділянок до свого нерухомого майна. Встановлені Садовим товариством (з порушенням чинного законодавства) автоматичні ворота роблять неможливим проїзд/прохід позивача і членів його сім`ї до їхнього будинку і земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .
Зважаючи на те, що неодноразові спроби домовитися з ОСОБА_5 про припинення перешкоджання у доступі до ділянки не дали позитивного результату, позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Крім того, спірні відносини не є відносинами сервітуту, оскільки не покладають на відповідача будь-яких обтяжень/обмежень у користуванні названими шляхами пересування.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
09.04.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 надійшла заява про виправлення описки у позовній заяві та виправлена позовна заява з письмовими доказами на її обґрунтування.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7. про забезпечення позову.
29.04.2025 від представника відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденка О.В. надійшов відзив на позовну заяву та заява про поновлення строку на його подання. Так представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, неможливо погодитись з твердженням позивача, що відповідачем незаконно обмежено доступ громадян до ділянок, які перебувають у їх приватній власності шляхом самоправного перегородження проїжджої вулиці Енергетиків встановленням автоматизованих воріт. Так, згідно витягу Протоколу № 12 від 20.01.2022 засідання Правління Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», питанням № 7 порядку денного вирішено встановити на в`їзді в Товариство автоматичні ворота та інші засоби обмеження доступу. Протоколом № 15 від 30.01.2022, Зборами уповноважених представників членів Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» затверджено Протокол № 12 від 20.01.2022. Таким чином, рішення про встановлення на в`їзді в Товариство автоматичних воріт прийнято вищим органом управління кооперативу, який уповноважений щодо вирішення питання використання свого майна (земель загального користування), які є в його користуванні, а отже таке рішення є законним та правомірним. Більше того, такі дії як встановлення на в`їзді в Товариство автоматичних воріт мають на меті в першу чергу захист від сторонніх (третіх) осіб не лише членів Товариства, а й осіб, які не є членами, але мають на праві приватної власності або у користуванні земельні ділянки, які розташовані на території Садівницького товариства.
Відповідач не погоджується з твердженням позивача, що відповідно до приписів відділу контролю за благоустроєм Дніпровського району в м. Києві державної адміністрації він зобов`язаний демонтувати встановлені автоматичні ворота. Так, 29.06.2022, 01.08.2022, 29.08.2023 Відділом контролю за благоустроєм Дніпровського району в м. Києві державної адміністрації видано приписи, згідно яких запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення воріт. На зазначені приписи відповідачем надано Відділу роз`яснення, що автоматичні ворота встановлені на земельній ділянці, яка перебуває у відповідача на праві постійного користування та підтверджуючі документи, а саме: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та кадастровий план земельної ділянки 8000000000:66:682:0001. Відповідач зазначає, що встановлення автоматичних воріт на земельній ділянці, яка перебуває у нього на праві постійного користування не потребує оформлення жодних дозвільних документів, а отже доводи позивача про здійснення демонтажу на підставі приписів Відділу є необґрунтованими.
Крім того, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що встановлені автоматичні ворота роблять неможливим проїзд/прохід для позивача та членів його родини до будинку та земельної ділянки. Так, позивачем крім зазначення самого факту встановлення автоматичних воріт на в`їзді до Товариства не долучено жодного доказу на підтвердження факту обмеження його або членів його родини у доступі до будинку та/або земельних ділянок, які є у його (їх) власності та які розташовані в Садівницькому товаристві «Південтеплоенергомонтаж». Вказує, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач безперешкодно має доступ як до своїх земельних ділянок, так і до житлових будинків розташованих на них.
Щодо твердження позивача, що на дані правовідносини не розповсюджується сервітут, то відповідач зазначає наступне. Так, згідно інформації Державного земельного кадастру позивач разом з дружиною на праві приватної власності володіють п`ятьма земельними ділянками розташованими на території Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж»: земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 8000000000:66:684:0002); земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 8000000000:66:683:0017); земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 8000000000:66:683:0019); земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 8000000000:66:681:0040); земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 8000000000:66:681:0039). Таким чином, оскільки земельні ділянки позивача з цільовим призначенням - для ведення садівництва розташовані на території Садівницького товариства, що надає можливість позивачу користуватись майном та інфраструктурою Садівницького товариства, і при цьому позивач не є членом Товариства, то належність на праві власності позивачу саме житлового будинку не звільняє його від обов`язку вносити плату за користування вказаним майном та інфраструктурою Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» відповідно до положень Статуту товариства. Отже доводи позивача, що до спірних правовідносин не застосовуються положення сервітуту є помилковими, адже саме інститут сервітуту регулює питання використання чужих земельних ділянок.
26.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зміну предмету позову.
Відповідно до заяви про зміну предмету позову від 25.06.2025, позивач просить суд:
- усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування під`їзними дорогами до земельних ділянок, що належать позивачу, у тому числі на праві спільної сумісної власності, які розташовані за адресою:
- АДРЕСА_1 площею 0,0583 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:684:0002;
- АДРЕСА_2 (С/Т «Південтеплоенергомонтаж») площею 0,0584 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:683:0017;
- АДРЕСА_2 (С/Т «Південтеплоенергомонтаж») площею 0,0603 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:683:0019;
- АДРЕСА_1 ) площею 0,0607 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:681:0040;
- АДРЕСА_1 ) площею 0,0591 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:681:0039, -
шляхом зобов`язання Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» (м. Київ, Дніпровський район, вул. Енергетиків, 2а, код за ЄДРПОУ: 25286078) не чинити перешкоди в надані вільного проїзду дорогою, що веде до вказаних земельних ділянок, а саме АДРЕСА_1 , Будівельників та АДРЕСА_3 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером кадастровий номер 8000000000:66:682:0001, що належить на праві постійного користування Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж».
Обґрунтовуючи заяву про зміну предмету позову позивач посилається на те, що необхідність зміни предмету позову пов`язана з виправленням технічної помилки в назві вулиці, яка допущена у позовній заяві. Крім того, викладення позовних вимог в іншій редакції зможе забезпечити ефективний захист прав позивача. Позивач зазначає, що йому на праві власності належить низка земельних ділянок, що не оспорюється та фактично підтверджується відповідачем у наданому відзиві на позовну заяву. Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , яка набула у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0591 та, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:681:0039, і тому, зважаючи на законодавчі норми, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а, отже, він має право на володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою. Внаслідок дій відповідача на теперішній час ОСОБА_1 та члени його сім`ї позбавлені можливості користуватися належним їм на праві власності майном у зв`язку зі встановленням автоматичних воріт (огорожі) по АДРЕСА_1 поблизу ділянки 2а без надання доступу ОСОБА_1 до засобів відмикання таких воріт, що унеможливлює вільний прохід та проїзд до вищевказаних земельних ділянок, що перебувають у власності позивача. Встановленням вказаних воріт Відповідач фактично обмежує позивача у доступі до земельної ділянки 8000000000:66:682:0001, що на праві постійного користування належить СТ «Південтеплоенергомонтаж» і являє собою мережу під`їзних доріг до земельних ділянок, що є власністю позивача. Земельна ділянка 8000000000:66:682:0001 включає вулиці Енергетиків, Будівельників, Виноградну, Прорізну, Монтажників, Північну та Залізничну згідно відомостей Кадастрової карти, наявними в публічному доступі. Тобто земельна ділянка, що перебуває у користуванні відповідача фактично є дорогою, яка забезпечує заїзд, проїзд та вільне сполучення власників земельних ділянок і будинків.
26.06.2025 до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про виклик та допит свідків в судовому засіданні, заява про поновлення процесуального строку, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи.
10.07.2025 від представника відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Розпаченюка А.С. надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи та поновлення процесуального строку.
25.07.2025 від представника відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, з урахуванням зміни предмету позову, з письмовими доказами на його обґрунтування.
У відзиві представник відповідача просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, категорично не погоджується з твердженнями викладеними позивачем у позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Так, відповідач не погоджується з твердженням позивача, про те що ним обмежено доступ громадян, в тому числі позивача та його членів сім`ї до ділянок, які перебувають у їх приватній власності шляхом перегородження проїжджої вулиці Енергетиків встановленням автоматичних воріт. Згідно витягу Протоколу № 12 від 20.01.2022 засідання Правління Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», питанням № 7 порядку денного вирішено встановити на в`їзді в Товариство автоматичні ворота та інші засоби обмеження доступу. Протоколом № 15 від 30.01.2022, Зборами уповноважених представників членів Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» затверджено Протокол № 12 від 20.01.2022. Крім того, за результатами проведеної кадастрової зйомки складено зведену схему, на якій чітко видно, що огорожа та автоматичні ворота знаходяться у межах земельної ділянки, яка належить Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж» на праві постійного користування. Таким чином, рішення про встановлення на в`їзді в Товариство автоматичних воріт прийнято вищим органом управління кооперативу, який уповноважений щодо вирішення питання використання свого майна (земель загального користування), які є в його користуванні, а отже таке рішення є законним та правомірним. Більше того, такі дії як встановлення на в`їзді в Товариство автоматичних воріт мають на меті в першу чергу захист від сторонніх (третіх) осіб не лише членів Товариства, а й осіб, які не є членами, але мають на праві приватної власності або у користуванні земельні ділянки, які розташовані на території Садівницького товариства.
Щодо долучених позивачем до матеріалів судової справи документів, а саме адвокатських запитів та відповідей з органів благоустрою щодо демонтажу автоматичних воріт встановлених на в`їзді в Садівницьке товариство, то відповідач не погоджується з тим, що встановлені автоматичні ворота на в`їзді в Товариство підлягають демонтажу. Так, дійсно 29.06.2022, 01.08.2022, 29.08.2023 Відділом контролю за благоустроєм Дніпровського району в м. Києві державної адміністрації видано приписи, згідно яких запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення воріт. На всі зазначені приписи відповідачем надано Відділу роз`яснення, що автоматичні ворота встановлені на земельній ділянці, яка перебуває у відповідача на праві постійного користування та підтверджуючі документи, а саме: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та кадастровий план земельної ділянки 8000000000:66:682:0001. Відповідач зазначає, що встановлення автоматичних воріт на земельній ділянці, яка перебуває у нього на праві постійного користування не потребує оформлення жодних дозвільних документів, а отже доводи позивача про здійснення демонтажу на підставі приписів Відділу є необґрунтованими. Крім того, 22.05.2025 на адресу Садівницького товариства надійшла Вимога від позивача щодо усунення перешкод у доступі до об`єктів приватної власності. Садівницьким товариством було підготовлено лист-відповідь та направлено її на адресу позивача, яка повернулась у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Крім зазначеного, 03.06.2025 Головним спеціалістом відділу з питань благоустрою та екології ОСОБА_8 повторно складено припис № 2510301432, згідно якого Відповідачу запропоновано надати дозвільну документацію на встановлення воріт, що і виконано відповідачем у встановлений термін. Відповідач зазначає, що ним не здійснюються порушення чинного законодавства в сфері благоустрою, а автоматичні ворота встановлені законно в межах земельної ділянки, яка перебуває у відповідача на праві постійного користування, а отже не підлягають демонтажу.
В той же час, відповідач також не погоджується з твердженням позивача, що встановлені автоматичні ворота роблять неможливим проїзд/прохід для позивача та членів його родини до будинку та земельної ділянки. Так, позивачем крім зазначення самого факту встановлення автоматичних воріт на в`їзді до Товариства не долучено жодного доказу на підтвердження факту обмеження його або членів його родини у доступі до будинку та/або земельних ділянок, які є у його (їх) власності та які розташовані в Садівницькому товаристві «Південтеплоенергомонтаж». Зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач та члени його родини безперешкодно мають доступ як до своїх земельних ділянок, так і до житлових будинків розташованих на них. Також факт безперешкодного доступу до земельних ділянок позивача підтверджується зокрема наданими самим же позивачем документами, зокрема листом ГУНП у м. Києві, у якому підтверджується, що до земельних ділянок та будинків розташованих у межах Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» наявний безперешкодний доступ не лише у власників даних будинків, а також для автомобілів екстреної медичної допомоги, пожежної та інших екстрених служб, органів поліції та інших служб з метою оперативного проїзду. 
Крім зазначеного, як вбачається з матеріалів та підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру, позивач разом з дружиною на праві приватної власності володіють п`ятьма земельними ділянками розташованими на території Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж». Таким чином, оскільки земельні ділянки позивача з цільовим призначенням - для ведення садівництва розташовані на території Садівницького товариства, що надає можливість позивачу користуватись майном та інфраструктурою Садівницького товариства, і при цьому позивач не є членом Товариства, позивач зобов`язаний укласти з відповідачем Договір на право користування майном Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» (Сервітут), в якому може встановити саме той вид або види земельного сервітуту, які задовільнять його потреби у використанні ним своїми земельними ділянками та розміщеними на них будинками.
07.08.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 надійшла відповідь на відзив, у якій остання наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та категорично не погоджувалася з твердженнями відповідача викладеними у відзиві.
Зазначила, що, по-перше, доводи відповідача про те, що ним не чиняться жодні перешкоди відповідачу та членам його сім`ї у доступі до приватної власності не відповідають дійсності та ґрунтуються на штучно створених доказах. Відповідач вводить суд в оману щодо даної обставини та зловживає процесуальними правами. Обставину вільного доступу позивача та членів його сім`ї до приватної власності відповідач обґрунтовує відеоматеріалами на яких зафіксовано, що позивач безперешкодно заходить на територію СТ «Південтеплоенергомонтаж» та виходять з неї. В той же час, такі відеоматеріали носять вибіркових характер та надані за період перебування даного спору у суді, а тому не можуть бути об`єктивними доказами у даній справі. Крім того, з квітня 2025 року по даний час відповідач періодично на певні проміжки часу, інколи і на декілька днів поспіль, став залишати хвіртку відкритою. Такі дії відповідача носять цільовий характер та направлені виключно на збирання доказів у даній справі, оскільки зазвичай хвіртка на в`їзді у СТ «Південтеплоенергомонтаж» закрита, та для того, щоб потрапити до власного житла позивач та члени його сім`ї вимушені просити сусідів відкрити її. При цьому, у позивача та членів його сім`ї не має ані ключа до хвіртки, ані коду доступу до автоматичної системи воріт та вони позбавлені можливості безперешкодно та в будь-який час доби, без залучення інших осіб, потрапити до власного житла. Поведінка відповідача вказує на те, що метою встановлення воріт є захист не від третіх осіб, а від осіб, які не є його членами, але мають на праві власності або у користуванні майно, що розташоване на території СТ «Південтеплоенергомонтаж». Відповідач висунув позивачу умови надання йому та членам його сім`ї ключів від хвіртки та засобу електронного доступу до воріт - вступ у члени СТ «Південтеплоенергомонтаж», підписання Договору про право користування майном СТ «Південтеплоенергомонтаж», сплата членських внесків, в тому числі, і за користування майном, зокрема вулицями і проїздами загального користування. Однак, така вимога відповідача є не лише маніпулятивною, а й незаконною.
Таким чином, із зібраних у справі доказів вбачається, що встановлена відповідачем на в`їзді на територію СТ «Південтеплоенергомонтаж» огорожа унеможливлює проїзд/прохід позивача та членів його сім`ї до будинку та інших об`єктів нерухомості та порушує його право власності, оскільки таким чином обмежує право володіння та користування майном на власний розсуд; позивач не має можливості вільно, у будь-який час проїхати до свого постійного місця проживання; встановлення огорожі порушує право позивача на свободу пересування та повноцінне користування своїм майном; контроль за автоматичними воротами не здійснюється, а тому розміщені ворота ставлять під значну загрозу право позивача та членів його сім`ї на отримання медичної, протиаварійної та протипожежної охорони, оскільки вони перешкоджають вільному проїзду до будинку санітарного, аварійного та іншого автотранспорту.
По-друге, позивач також не погоджується із твердженнями відповідача про те, що нібито автоматичні ворота на в`їзді у СТ «Південтеплоенергомонтаж» не підлягають демонтажу, оскільки Товариство не порушувало чинного законодавства у сфері благоустрою, ворота встановлені у межах земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:66:682:0001, яка перебуває у Товариства на праві постійного користування, а також їх встановлення не потребує дозвільних документів на будівництво, оскільки є тимчасовою спорудою без влаштування фундаменту. Департаментом територіального контролю м. Києва доручено вжити заходів, шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою, зокрема і огорожі за адресою: АДРЕСА_5 , встановленої СТ «Південтеплоенергомонтаж». Також, уповноваженим органом було винесено приписи, якими зобов`язано СТ «Південтеплоенергомонтаж» надати документи на встановлення автоматичних воріт, а у разі їх відсутності демонтувати ворота власними силами. Позивач звертає увагу, що рішення власника земельної ділянки 8000000000:66:682:0001, а також приписи про демонтаж воріт є чинними та в судовому порядку відповідачем не оскаржувались. Позивач вважає, що огорожа на в`їзді на територію СТ «Південтеплоенергомонтаж» встановлена неправомірно, без дозвільних на те документів, обмежує право власності позивача та створює йому перешкоди у вільному пересуванні.
21.08.2025 від представника відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденка О.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому останній категорично не погоджується з твердженнями викладеними позивачем у відповіді на відзив, з огляду на наступне. Так, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що подані відеоматеріали не можуть бути об`єктивними доказами у даній справі, оскільки носять вибірковий характер та надані за період існування даного спору у справі. Дійсно, відеоматеріали подані за період починаючи з квітня 2025 року, тобто після того як розпочався судовий процес у даній справі і це не вибірковість, а пов`язано виключно з наступними обставинами. Так, система відеонагляду Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» здійснює зберігання записів відеокамер лише протягом декількох тижнів, а відповідач не знав і не міг знати до відкриття провадження у даній справі, що позивачем буде подано позов до відповідача, в якому знадобляться дані відеофайли в якості доказів. Таким чином, враховуючи технічні можливості запису системи відеоспостереження відповідача, а також те, що відповідач не знав і не міг знати, що йому знадобляться відеозаписи з камер за участю позивача, у зв`язку з чим до відкриття провадження у даній справі не здійснював їх зберігання, а отже і не міг долучити до відзиву на позовну заяву відеоматеріали більш ранніми датами.
Твердження позивача, що для відкриття хвіртки потрібен ключ, а також, що позивач вимушений просити сусідів його впустити є недостовірним, оскільки для механічного кодового замка ключ не потрібен. Більше того, поданими відеоматеріалами спростовується те, що у позивача обмежений доступ до своїх земельних ділянок та розташованого на них майна, ба більше на відео видно як позивач самостійно вводить код на хвіртці та відкриває її.
Щодо твердження позивача, що наявність перешкод у вільному доступі позивача та членів його сім`ї до приватної власності підтверджується наступними доказами, такими як покази свідків, то відповідач вважає, що заявлені свідки є зацікавленими особами по відношенню до позивача, у зв`язку з чим, є підстави вважати, що їхні показання будуть не об`єктивними. Крім того, посилання позивача, що автоматичні ворота на в`їзді у СТ «Південтеплоенергомонтаж» зачинені, як доказ на обмеження його у доступі до приватної власності є абсурдним, оскільки основною функцією воріт є обмеження доступу на певну територію, адже ворота служать фізичним бар`єром, що контролює вхід та вихід людей, транспорту або інших об`єктів, тому логічним є, що дані ворота є зачиненими на відео на яке посилається позивач у своєму Протоколі огляду від 02.06.2025. Попри це, дані ворота не здійснюють обмеження позивача та членів його сім`ї у доступі до їх приватної власності, що підтверджується поданими до відзиву відеоматеріалами. Крім того, альтернативою воріт є доступ на територію через наявні дві хвіртки. Щодо посилання на лист ГУ НП у м. Києві № 197312-2025 від 23.05.2025, то зазначений лист підтверджує, що до земельних ділянок та будинків розташованих в межах Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» наявний безперешкодний доступ не лише у власників даних будинків, а також для автомобілів екстреної медичної допомоги, пожежної та інших екстрених служб, органів поліції та інших служб з метою оперативного проїзду. Щодо посилання на вимогу ОСОБА_1 про усунення перешкод від 19.05.2025, то дана вимога не може бути об`єктивним доказом у даній справі оскільки є документом створеним одноосібно позивачем. Щодо посилання на звернення ВЧ від 28.09.2022 № 130 до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, то даний документ не містить жодних фактів та обставин, які б свідчили що з боку відповідача вчиняються дії направлені на обмеження позивача у доступі до приватної власності і в чому такі дії проявляються.
Відповідач зазначає, що автоматичні ворота знаходяться у межах земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві постійного користування, тобто зазначені ворота встановлені законно та не підлягають демонтажу. Крім того, зведена схема долучена відповідачем до відзиву складена сертифікованим інженером-геодезистом та є належним, допустимим та достовірним доказом, що підтверджує, що огорожа та автоматичні ворота знаходяться у межах земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві постійного користування. А тому, підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
08.09.2025 від представника відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденка О.В. надійшли додаткові письмові пояснення, у яких останній зазначив, що 09.11.2024 дружина позивача - ОСОБА_4 подала на ім`я голови правління Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Гіденка О.В. заяву згідно, якої просила надати дозвіл на в`їзд на територію Товариства автомобілям Opel Vivaro НОМЕР_1 та Volkswagen Passat НОМЕР_2 ; підключити пульт управління воротами у кількості 2 шт, які зобов`язувалась надати; підключити до системи управління воротами номери мобільних телефонів ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 . На підставі даної заяви, всі зазначені у ній номери телефонів були включені до системи управління автоматичними воротами по дзвінку з мобільних телефонів. Досліджуючи Інформацію з системи управління воротами по номеру мобільного телефону позивача вбачається, що останній за період з 27.01.2025 по 27.03.2025 користувався воротами щодня, в тому числі 10.03.2025 (дата подання позовної заяви). Однак, після відкриття ухвалою суду від 31.03.2025 року провадження у даній справі, позивач перестав користуватися автоматичними воротами. В подальшому, з 30.08.2025 позивач знову почав щодня користуватися автоматичними воротами. Що стосується доступу до системи управління автоматичними воротами пультом у кількості двох штук, то звертає увагу, що заявниця згідно поданої заяви брала на себе обов`язок надати пульти з необхідними характеристиками, однак станом на дату подання даних письмових пояснень зазначені пульти так і не були надані Садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж» ані позивачем, ані його членами родини, у зв`язку з чим у останнього та членів його родини доступ до системи управління автоматичними воротами здійснюється по дзвінку з мобільних телефонів.
Таким чином, враховуючи твердження позивача, що єдиним можливим шляхом доступу до його земельних ділянок та розташованого на них нерухомого майна є необхідність у пересуванні/проїзді через земельну ділянку Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» (кадастровий номер 8000000000:66:682:0001), яка відповідно є землею загального користування Товариства та на в`їзді якої встановлені автоматичні ворота. При цьому, вищенаведеним підтверджується, що позивач, як до, так і на момент подання даної позовної заяви та після, мав та має не лише доступ до системи управління воротами по дзвінку з мобільного телефону та до хвіртки, а мав і має безперешкодну можливість, як і будь-який власник нерухомого майна розташованого на території Садівницького Товариства користуватися землями загального користування Товариства, що є майном відповідача та належать останньому на праві постійного користування. Тобто, є всі підстави вважати, що предмет спору у даній справі має очевидно штучний характер та позивачем подано завідомо безпідставний позов.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2025 відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_4 про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
Цього ж дня ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
20.10.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення щодо доказів відповідача.
14.04.2026 у судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали письмові промови у судових дебатах.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги заявлені в позові. Додатково пояснив, що з моменту встановлення воріт в 22 році, він був обмежений в праві пересування автомобілем під`їзними дорогами до своїх земельних ділянок. Саме в цей період позивач перебував на службі в Збройних Силах України, а тому його командир звертався до поліції стосовно того, що родичі позивача не можуть потрапити на територію через встановлені ворота. Крім того, позивач також викликав поліцію, коли не міг самостійно проїхати до земельних ділянок. Зазначав, що з 2022 року до кінця серпня 2025 року він потрапляв на територію або за допомогою сусідів, або шляхом заїзду за попередньою машиною. Крім того вказав, що він зареєстрував аналогічне садівницьке товариство та звертався до керівництва з заявами щодо неможливості проїзду. З кінця серпня 2025 позивачу, через посередників, стало відомо, що в нього є можливість подзвонити з телефону і відкрити ворота. Вказав, що зараз йому не чиняться перешкоди. 
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що наразі відповідачем створені обставини, які нібито свідчать про відсутність перешкод у позивача у проїзді на територію Садівницького товариства. Однак такий проїзд залежить виключно від волевиявлення відповідача, оскільки останній в будь-який час може змінити коди доступу або номер телефону за яким відчиняються електронні ворота. Так, коди для відмикання хвіртки відомі позивачу, але вони були повідомлені іншими людьми, а не відповідачем. Тому власне позов стосується усунення перешкод щодо проїзду на територію Садівницького товариства. Крім того, вказала, що відповідач вживає заходи щодо заміни хвіртки, а тому є підстави вважати, що у подальшому позивачу знов будуть чинитися перешкоди. 
В судовому засіданні представник відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Розпаченюк А.С. заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених в заявах по суті справи. Додатково повідомив, що СТ «Південтеплоенергомонтаж» у користування передана земельна ділянка, на якій зборами товариства вирішено встановити автоматичні ворота. Щодо виданих приписів зазначив, що відповідач надавав до компетентних органів всі роз`яснення та документацію, яка від нього вимагалася та підтверджувала законність встановлення автоматичних воріт. Крім того, пояснив, що згідно законодавства для встановлення воріт не потребується надання дозвільної документації. 22.05.2025 позивач надіслав вимогу відповідачу щодо усунення перешкод, на яку було надано відповідь, однак позивач її не отримав. Щодо системи автоматичних воріт пояснив, що остання влаштована таким чином, що номер телефону особи вноситься до бази, і зателефонувавши на цей номер ворота автоматично відчиняються. Номер телефону позивача також перебував у цій базі, і він неодноразово використовував цей спосіб доступу, як до моменту подання позову, так і в день подачі заяви до суду. Крім того, позивач також знає код доступу, за допомогою якого відчиняється хвіртка.
Представник відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Решнюк А.В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та додатково повідомив, що позивач в стані алкогольного сп`яніння зніс ворота, про що був складений протокол з якого вбачається склад кримінального правопорушення. Зазначив, що ворота встановлювалися з метою захисту осіб, чия нерухомість знаходиться на території Садівницького товариства, від можливих крадіжок чи мародерства. В той же час, жоден із власників будинків, які розташовані на території Садівницького товариства не звертався із скаргами про вчинення перешкод у доступі до своїх ділянок. Представник вказує на те, що поведінка позивача є незрозумілою, та жодних доказів, що йому чиняться перешкоди останній не надає.
Представник відповідача СТ «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденко О.В. підтримав позиції інших представників відповідача.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він декілька разів спостерігав, як позивач чекав, щоб хтось відкрив ворота і він мав можливість потрапити на територію садівницького товариства. Вказав, що у нього також відсутній доступ до воріт, йому ніхто не надав доступ за допомогою пульту чи номеру телефону. А от щодо хвіртки, то свідок доступ до неї має, так як дізнався код від інших осіб. Вказав також, що він не є членом СТ «Південтеплоенергомонтаж», проте є засновником СТ «Південтеплоелектромонтаж», та їхнє товариство направляло відповідачу заяву щодо проїзду через ворота. СТ «Південтеплоенергомонтаж» надали відповідь про те, що слід вказати номери авто, які проїжджатимуть, і при цьому, також вступити до їхнього товариства. Проте свідок зазначив, що був категорично проти цього, тому більше відповіді щодо надання доступу вони не отримували. Додатково зазначив, що ворота були встановлені в 2022 році, і з цього часу доступу у них немає. Крім того, приблизно два місяці тому, свідок бачив, як позивач чекав, щоб проїхати на територію. Також вказав, що приблизно два роки тому, і він, і позивач отримали заяви, щоб вказати номери телефонів та авто для надання доступу.
Свідок ОСОБА_12 будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що проживає на території СТ «Південтеплоенергомонтаж», однак немає можливості заїжджати на територію, оскільки відсутній доступ. Вказала, що спір між сторонами виник ще з 2016 чи 2017 року, так позивач не може ні заїхати на територію, ні виїхати. Стосовно воріт вказала, що вони були встановлені в 2016 чи 2017 році, і дозволу на проїзд їм ніхто не надав, а іншого шляху, щоб потрапити на територію немає. Знає, що ворота відчиняються шляхом телефонного дзвінка, але чи є номер телефону у позивача їй не відомо. За весь час, свідок вказала, що разів 5 бачила, як позивач не міг заїхати на територію, вказував, що немає доступу. Додатково зазначила, що нещодавно в ОСОБА_1 з`явився доступ до воріт, і він міг проїжджати, чого не було раніше. Однак їй не відомо, яким чином він вирішив це питання.
Свідок ОСОБА_4 будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що позивач не може вільно проїхати до своєї території через встановлені у 2022 році ворота. Від третіх осіб вони дізналися код від хвіртки і змогли таким чином проходити на територію Садівницького товариства. Проте до воріт доступу немає. Вказала, що постійно до серпня 2025 вони вимушені були або чекати, щоб хтось проїхав, або телефонувати сусідам, щоб ті відчинили ворота. Свідок заперечувала, щодо поданої нею 09.11.2024 заяви відповідачу стосовно надання доступу до воріт, так само і позивач, який є її чоловіком, жодних заяв до СТ «Південтеплоенергомонтаж» не подавав. Можливо з цією заявою звернулися їхні сусіди ОСОБА_13 , які проживають у будинку свідка, так як є переселенцями і вони їх прихистили. Зазначила, що сім`я ОСОБА_13 має доступ проїзду, проте яким чином їм вдалося його отримати свідку невідомо. В кінці серпня 2025 року отримали номер телефону для відкриття автоматичних воріт від інших осіб, а не від голови Садівницького товариства. Також зазначила, що її чоловік на звертався до товариства із заявою про надання доступу до автоматичних воріт і заяв не писав, оскільки від сусідів чула, що така заява це автоматичне прийняття в члени товариства, з чим вона не згодна, і це було їх спільне рішення.
Відтак, суд, вислухавши позиції учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 134596580000. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим та посвідченим 06.05.2014 ПН КМНО Подаваленко М.С., зареєстровано в реєстрі за № 207 (т.1, а.с.60). Даний факт підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21312123 від 06.05.2014 (т.1, а.с.64).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21313626 від 06.05.2014, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 8000000000:66:681:0040. Даний факт також підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.12.2016 (т.1, а.с.63, а.с.154).
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:66:684:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,0583 гектарів. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим та посвідченим 07.05.2014 ПН КМНО Подаваленко М.С., зареєстровано в реєстрі за № 212. Також даний факт підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.12.2016 (т.1, а.с.67, т.1 а.с.151).
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:683:0017 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.02.2020 (т.1, а.с.152).
З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.02.2020, вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:683:0019 за адресою: АДРЕСА_6 (т.1, а.с.153).
15.08.2013 ОСОБА_14 та ОСОБА_4 уклали Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0591 га, кадастровий номер: 8000000000:66:681:0039, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.65). 
Цього ж дня за ОСОБА_4 було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:681:0039, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.12.2016 (т.1, а.с.66, а.с.155).
ОСОБА_1 та ОСОБА_15 21.07.2006 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Котівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_16 (т.2, а.с.79).
Таким чином судом встановлено, що у власності позивача та його дружини перебуває п`ять земельних ділянок з кадастровими номерами: 8000000000:66:684:0002, 8000000000:66:683:0017, 8000000000:66:683:0019, 8000000000:66:681:0039, 8000000000:66:681:0040.
Рішенням Київської міської ради від 24.06.1999 № 301-9/402, передано громадянам, членам садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Дніпровського району, у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, відведені згідно з рішеннями виконавчого комітету Дарницької районної Ради депутатів трудящих від 09.03.1956 № 300 та від 29.07.1969 № 1277, згідно з додатком 1. Оформлено садівницькому товариству «Південтеплоенергомонтаж» Дніпровського району право постійного користування земельною ділянкою площею 1,3 га на землі загального користування товариства (п.1, 3 Рішення) (т.1, а.с.58, 113-114).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 284539333 від 12.11.2021, власником земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:682:0001 є Київська міська рада, при цьому право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за Садівницьким товариством «Південтеплоенергомонтаж» (т.1, а.с.61).
Земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:66:682:0001, що розташована в м. Київ, Дніпровський район, Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж», належить до земель сільськогосподарського призначення: земельні ділянки загального користування, які використовуються як польові дороги, прогони; форма власності - комунальна. Вказане підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4600550412023 від 07.07.2023 та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за відомостями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (т.1, а.с.62, а.с.13).
Згідно витягу з протоколу № 12 засідання правління Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» від 20.01.2022, вирішено встановити на в`їзді в Товариство автоматичні ворота та інші засоби обмеження доступу (т.1, а.с.142).
Як вбачається з витягу з протоколу № 15 зборів уповноважених представників членів Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» від 30.01.2022, вирішено затвердити звіт Голови правління Товариства про виконану роботу та затвердити Протокол засідання Правління № 12 від 20.01.2022 в цілому (т.1, а.с.143-144).
Відповідно до п.1.2 Статуту Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» в новій редакції, затвердженого Протоколом Зборів уповноважених представників членів № 14 від 30.01.2022 (далі - Статут), Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» являє собою об`єднання власників та користувачів земельних ділянок, переданих громадянам, членам садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Дніпровського району, у приватну власність для ведення садівництва рішенням Київської міської ради від 24.06.99 № 301-9/402 «Про приватизацію земельних ділянок садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Дніпровського району (т.1, а.с.124-125).
Метою діяльності Товариства є задоволення та захист законних, соціальних, економічних та інших потреб Товариства та його членів пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням майном Товариства та земельними ділянками засновників Товариства, відповідно до їх цільового призначення, на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, справедливого поділу між ними ризиків і витрат, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю (п.3.1 Статуту) (т.1, а.с.126). 
28.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_4 подано заяву начальнику Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, у зв`язку із наявним фактом систематичного перешкоджання керівником садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у виконанні військових обов`язків бойового медика взводу 1 роти спецпризначення 23 батальйону с-т ОСОБА_1 , а саме: ненаданні с-т ОСОБА_1 законного доступу до місця його реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.71).
17.08.2018, 29.06.2022, 01.08.2022, 29.08.2023 працівниками відділу контролю за благоустроєм Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації видано приписи №1813275, № 2110301130, № 2204884, № 2310301204 відповідно, якими встановлено порушення п.20.1.1 Правил благоустрою міста Києва, та запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення воріт, а в разі відсутності документації, демонтувати власними силами в термін 3-х днів, відновивши благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (т.1, а.с.71а-71г).
30.06.2022, 02.08.2022, 30.08.2023 СТ «Південтеплоенергомонтаж» на виконання вимог приписів від 29.06.2022 № 21103, від 01.08.2022 № 2204884, від 29.08.2023 №2310301204, надано відповіді з долученням відповідної документації (т.1, а.с.147-149).
30.08.2023 Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП «Київблагоустрій» видано доручення № 064-3863, згідно якого останнє має вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою зазначених в таблиці, серед яких за № 28 вказано, Дніпровський район; адреса: Воскресенські сади, вул. Енергетиків; об`єкт - огорожа; назва підприємства: СТ «Південтеплоенергомонтаж»; № припису 2204884 від 01.08.2022 (т.1, а.с.72-73).
29.09.2023 листом Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №064-064/С-454-1408 повідомлено, що Департамент територіального контролю міста Києва не видавав контрольну картку на порушення благоустрою за адресою: вул. Енергетиків, 2-А. За інформацією комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), під час перевірки власнику огорожі винесено припис від 01.08.2022 № 2204884 з вимогою усунути порушення Правил благоустрою міста Києва, шляхом надання дозвільної документації на розміщення об`єкту (т.1, а.с.74).
20.11.2023 листом КП «Київблагоустрій» № 064/222-8281 повідомлено, що на виконання доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.08.2023 № 064-3863 демонтаж огорожі на АДРЕСА_1 , буде здійснено виходячи із структури основних фондів, можливостей збереження виробничих потужностей, їх завантаження та з урахуванням ресурсних обмежень (т.1, а.с.75). Даний факт підтверджується також листом Департаменту територіального контролю міста Києва № 064-164 від 09.01.2024 (т.1, а.с.76).
19.05.2025 ОСОБА_1 надіслав голові правління Садівницького Товариства «Південтеплоенергомонтаж» Гіденку О.В. вимогу щодо усунення перешкод у доступі до об`єктів приватної власності, у якій просив надати йому, ОСОБА_1 та членам його сім`ї - дружині ОСОБА_4 та доньці ОСОБА_17 , ключі або засоби електронного доступу до воріт, встановлених на початку вул. Енергетиків у м. Києві, або усунути перешкоди у вільному користуванні житлом та належним на праві власності майном іншим чином (т.2, а.с.31).
25.06.2025 голова правління Садівницького Товариства «Південтеплоенергомонтаж» Гіденко О.В. надано відповідь на вимогу ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у доступі до об`єктів приватної власності, яка повернулась відправнику неврученою (т.2, а.с.102).
21.05.2025 КП «Київблагоустрій» повідомив, що відповідно до доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.08.2023 № 064-3863, демонтаж огорожі на АДРЕСА_1 буде здійснено виходячи із наявних виробничих потужностей, завантаженості бригад та з урахуванням ресурсних обмежень (т.2, а.с.56).
Цього ж дня Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) стосовно демонтажу огорожі на АДРЕСА_1 повідомив, що згідно з інформацією КП «Київблагоустрій», демонтаж огорожі на вулиці Енергетиків (Воскресенські сади) буде здійснено виходячи зі структури основних фондів, можливостей збереження виробничих потужностей, їх завантаження та з урахуванням ресурсних обмежень. Крім того, відповідно до розпорядження Київської міської військової адміністрації від 10.03.2022 № 456 «Про забезпечення безперешкодного доступу до прибудинкових територій та інших об`єктів благоустрою у місті Києві», з метою оперативного проїзду автомобілів екстреної медичної допомоги, пожежної та інших екстрених служб, поліції, територіальної оборони, на період воєнного стану, районним у місті Києві державним адміністрація доручено забезпечити безперешкодний доступ до прибудинкових територій та інших об`єктів благоустрою у місті Києві, зокрема шляхом підняття шлагбаумів, інших механізмів та конструкцій, які обмежують доступ (т.2, а.с.52).
23.05.2025 УАОЗОР ГУНП у м. Києві повідомило, що на спецлінію «102» Головного управління надходили повідомлення наступного змісту: «15.05.2025 о 18:26 за адресою: АДРЕСА_3 , дачний кооператив, Південтеплоенергомонтаж встановили електричні ворота та не пускають заявника ОСОБА_1 на його територію, його про встановлення воріт не попереджували, на даній території знаходиться будинок заявника, в якому він проживає», «18.05.2025 о 20:40 за адресою: АДРЕСА_3 , Дачний кооператив, Південтеплоенергомонтаж встановили електричні ворота та не пускають заявника ОСОБА_1 ». Додатково повідомлено, що звернення гр. ОСОБА_1 , які надходили 15.05.2025 та 18.05.2025 зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві за № 37190 від 15.05.2025 та за № 37905 від 18.05.2025. Проінформовано, що станом на 23.05.2025 перевірка триває (т.2, а.с.38).
28.05.2025 Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві повідомив, що вивченням даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що «о 21 год. 11 хв. 15.05.2025 автопатруль «0402» прибувши на місце виклику виявив заявника ОСОБА_1 , який повідомив, що в нього конфлікти та судові процеси з садовим товариством в якому в нього приватний будинок. На час приїзду поліції заявник знаходився вдома та ворота в`їзду на територію були відчинені. В заявника було відібрано пояснення з приводу даної ситуації та передано до Дніпровського УП для подальшого розбору, БК 470250». «18.05.2025 о 21 год. 27 хв. Прибувши на місце виклику на місці було виявлено заявника ОСОБА_1 , який повідомив, що довгий час в них конфлікти з керівництвом садового масиву, на даний момент вони встановили електронні ворота на в`їзді до кооперативу та заявник не може попасти до свого будинку, де він прописаний. Заявник повідомив, що хоче написати заяву про даний випадок та до заяви додав пояснення, витяг з пропискою та приписи від благоустрою про знесення даних воріт. Заявнику було надано роз`яснення з даного приводу та його порядок подальших дій. Подальшої допомоги патрульної поліції не потребує. Фіксація БК 230092, 470293». У відповідності до наявних даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», по вищевказаним подіям, працівниками патрульної поліції адміністративні матеріали, а саме протоколи та постанови не складалися (т.2, а.с.42-43).
02.06.2025 Дніпровське УП ГУНП у м. Києві надано відповідь № 209873-2025, у якій повідомлено, що гр. ОСОБА_1 дійсно 15.05.2025 звертався з повідомленням до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо нібито неправомірних дій голови садового товариства «Південтеплоенергомонтаж» гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Дане звернення було зареєстровано до ІКС ІПНП за № 37190 від 15.05.2025. За даним зверненням було проведено ретельну перевірку та за результатами перевірки прийнято рішення про списання даного матеріалу до справи Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (т.2, а.с.47).
04.06.2025 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація розглянувши лист щодо самовільного встановлення запірного пристрою (автоматизовані ворота) що обмежує прохід та проїзд на АДРЕСА_1 повідомила, що державні адміністрації не наділені повноваженнями стосовно прийняття рішення щодо демонтажу споруд. Рекомендовано звернутися до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для вирішення питання щодо демонтажу (т.2, а.с.62).
03.06.2025 видано припис № 2510301432, яким встановлено порушення СТ «Південтеплоенергомонтаж» Правил благоустрою міста Києва, та запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення воріт, а в разі відсутності документації, демонтувати власними силами в термін 3-х днів, відновивши благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (т.2, а.с.103).
05.06.2025 Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» на виконання вимог припису № 2510301432 від 03.06.2025 надало письмові пояснення та документи щодо законності та правомірності встановлення воріт, наголосивши, що встановлення Садівницьким товариством «Південтеплоенергомонтаж» автоматичних воріт на земельній ділянці, яка перебуває у нього на праві постійного користування не потребує оформлення жодних дозвільних документів, а отже здійснення демонтажу на підставі припису від 03.06.2025 № 2510301432 Відділу з питань благоустрою та екології є необґрунтованим (т.2, а.с.104-106).
25.06.2025 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь на лист щодо підстав для повторного внесення припису для підтвердження законності та правомірності встановлення воріт на провулку Енергетиків № 103-5950, у якому повідомила, що на вимогу припису відповідальною особою було надано документацію відповідно до якої, встановлена огорожа розміщена на приватній території (т.2, а.с.108).
Також, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 від 09.11.2024 голові правління Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» Гіденку О.В. з проханням надати дозвіл на в`їзд на територію Товариства автомобілям Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 ; Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_5 ; підключити пульт управління воротами у кількості 2 шт. (пульт з необхідними характеристиками зобов`язувалась надати); підключити до системи управління воротами наступні номери мобільних телефонів: ОСОБА_10 НОМЕР_6 , ОСОБА_4 НОМЕР_7 , ОСОБА_1 НОМЕР_8 , ОСОБА_11 0967036785 (т.3, а.с.6).
Відповідачем також надано інформацію з системи управління воротами по номерах мобільних телефонів ОСОБА_1 (т.3, а.с.7-16), ОСОБА_4 (т.3, а.с.17) та ОСОБА_10 (т.3, а.с.18-30).
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 ЦК України).
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (частини перша та друга статті 78 ЗК України).
Відповідно до положень статті 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція)).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).
Відповідно до частини 4 статті 35 ЗК України, до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за заявою вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств (частина 6 статті 35 ЗУ України).
Відповідно до частин першої та другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Частиною 1 статті 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, але не виключно: а) самостійно господарювати на землі; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; д) користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором.
В той же час, землекористувачі відповідно до частини 1 статті 96 ЗК України зобов`язані, зокрема, але не виключно: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Постановою КМУ від 07.06.2017 № 406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Так, пунктом 6 зазначеного Переліку передбачено, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків.
Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналогічні положення містить частина друга статті 152 ЗК України, згідно з якою власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 статті 152 ЗК України).
Аналіз наведених норм цивільного та земельного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Із змісту позовних вимог ОСОБА_1 , з урахуванням зміни предмету позову, вбачається, що суть порушеного права позивача полягає у тому, що відповідач встановив ворота, які перешкоджають позивачу проїхати до своїх земельних ділянок та будинку, оскільки альтернативних шляхів проходу чи проїзду немає, а доступ для відчинення воріт у нього відсутній.
Так, окрім письмових доказів, сторонами також були долучені до матеріалів справи відеозаписи, які досліджені судом. З наданих відео вбачається, що ОСОБА_1 як разом із дружиною, так і самостійно, безперешкодно входив та виходив через хвіртку, яка є частиною споруди автоматичних воріт. При цьому, саме позивач вводив код, за допомогою якого, ця хвіртка відчинялася. Так само з відеозаписів встановлено, що у час коли позивач під`їжджає на автомобілі до автоматичних воріт, останні відчиняються та позивач безперешкодно проїжджає на автомобілі через ворота. 
Крім того, стороною відповідача надана інформація за номером мобільного телефону позивача, з якої вбачається, що позивач неодноразово, до моменту подання позову, здійснював телефонні дзвінки, за допомогою яких відчинялися ворота. Такі дзвінки були здійснені і в день подачі позову до суду. При цьому, суд зауважує, що стороною позивача не заявлялися жодні клопотання стосовно витребування інформації в мобільного оператора, з метою спростування наданих відповідачем доказів в цій частині. Такі дзвінки, у своїй сукупності із оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, підтверджують вчинення саме позивачем дій в результаті яких він отримував доступ до проїзду на територію Садівницького товариства, оскільки час таких дзвінків кореспондується із часом в період якого позивач безперешкодно здійснював проїзд на територію Садівницького товариства.
В розрізі спірних правовідносин, з наданих доказів стороною позивача, суд не вбачає жодних переконливих фактів, котрі б достовірно свідчили про чинення перешкод позивачу або його дружині, відповідачем у доступі до території Садівницького товариства. Так, видані відділом з питань благоустрою та екології приписи датуються 2022 роком та 2023 роком, а останній виданий у 2025 році, вже після відкриття провадження у справі. При цьому, такі приписи не є рішенням органу державний влади або органу місцевого самоврядування, який встановлює наявність або відсутність порушень правил благоустрою, а лише зобов`язує особу надати документи які підтверджують законність встановлення споруди, в даному випадку автоматичних воріт. На вказані приписи відповідачем надано всю документацію правомірності встановлення автоматичних воріт, в строк заявлений в приписах.
Суд також зауважує, що до моменту звернення до суду (10.03.2025), позивачем не надсилалася жодна письмова вимога до відповідача, з проханням усунути будь-які перешкоди у доступі до об`єктів його приватної власності, як і відсутні жодні звернення позивача до правоохоронних або інших органів з приводу вирішення такого питання. Єдина вимога, яка на думку сторони позивача підтверджує факт чинення відповідачем перешкод та яка долучена до матеріалів справи датується 19.05.2025, тобто вже після звернення позивача до суду.
Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , оскільки останні фактично є заінтересованими в результатах розгляду справи у зв`язку із наявністю конфлікту та неприязненими стосунками із головою Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» ОСОБА_18 , в частині вступу свідків до Садівницького товариства. Крім того, свідок ОСОБА_12 плуталась у своїх поясненнях в частині часу виникнення конфлікту між позивачем і відповідачем та повідомляла суд про встановлення автоматичних воріт у 2016 чи 2017 роках, що суперечить як матеріалам справи так і поясненням позивача.
Таким чином, враховуючи зазначене, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, на підставі наданого сторонами обсягу доказів, суд дійшов висновку про відсутність перешкод у вільному проїзді на територію Садівницького товариства, які нібито чинить відповідач по відношенню до позивача. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неможливості безперешкодного проїзду позивача до власних земельних ділянок та будинку.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (постанова від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, провадження № 14-122цс20).
Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови в позові.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 450/2875/19, провадження № 61-5051св22.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19.04.1994 у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), № 288).
Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та є необґрунтованими, з огляду на що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та розташованим на ній нерухомим майном, слід відмовити повністю.
Інші доводи сторін, наведені ними у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58 (sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 78, 90, 92, 95, 96, 116, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 209, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 
У Х В А Л И В:
В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) до Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» (код в ЄДРПОУ: 25286078, вул. Енергетиків, 2-А, м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська рада (код в ЄДРПОУ: 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та розташованим на ній нерухомим майном - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 28.04.2026.
Суддя: