П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3193/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року та додаткове рішення від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Центр-Скло" до Вінницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, Приватне підприємство "Центр-Скло", звернулось в суд із позовом до Вінницької митниці з такими позовними вимогами:
-визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.10.2024 № UA401000/2024/000298/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2024/001240.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 23.10.2025 позов задовольнив. Крім того відповідно до додаткового рішення від 17.11.2025 року суд стягнув на користь Приватного підприємства "ЦЕНТР - СКЛО" за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з рішеннями суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначені апеляційні скарги розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вини не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ПП "Центр-Скло" (далі-Покупець) та "Q - Glasstech Sp. Z o.o." (Польща) (далі-Продавець) 13.06.2023 укладений контракт № 13/06/23. Предметом контракту визначено листове скло та дзеркало, яке виготовляється методом флотації (флоат-скло).
Згідно з пунктом 2 Контракту ціни на окремі товари включені в рахунки-проформи і представлені на умовах доставки DAP або FCA. Загальна вартість контракту становить 500000 Євро або 500000 доларів США.
Пунктом 3 Контракту визначено, що Покупець здійснює оплату за товар шляхом стовідсоткової передоплати, яка включає повну ціну за окремі замовлення. Валютою розрахунків є Євро та долар США.
На виконання контракту було виставлено рахунок-проформу № 2/MST/09/2024 від 13.09.2024, згідно з якої підтверджено замовлення товару, усього на суму 6 073,32 доларів США, а саме «дзеркала скляні у листах, без оптичної обробки, без рам, одна сторона непрозора (з подвійним нанесенням напилення), а на другій спостерігається чітке відображення: ALUMINUM MIRROR (DOUBLE) 3mm, розміром 3300 х 2140 мм, 200 шт/1412,400 м2, призначене для виробництва вікон та декору».
Продавець відвантажив товар, надавши інвойс № FS 12/MST/09/2024 від 18.09.2024 на товар, усього на суму 6 073,32 доларів США. Валюта контракту доларів США, ціна товару за домовленістю сторін складає 6 073,32 доларів США, чим фактично визначено митну вартість товару. Також продавцем було надано пакувальний лист.
Платіжною інструкцією в іноземній валюті № 84 від 20.09.2024 підтверджується факт переказу коштів Покупцем на рахунок Продавця в сумі 6073,32 доларів США, як оплата за товар.
Для митного оформлення товару до Вінницької митниці позивач подав електронну митну декларацію 24UA401020050362U9, з додатками (Контракт; Рахунок-проформа; Платіжний документ про оплату товару; Рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару; Копія митної декларації країни відправлення). Додатково була подана цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» № 3-3/946 від 30.09.2024р., в якій відображено ціну товару, зазначену у контракті та інвойсах.
За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації та доданих до неї документів, відповідач прийняв картку відмови у прийнятті митної декларації UA401020/2024/001240 (а.с. 19 зворот-20) та рішення про коригування митної вартості товарів від 07.10.2024 № UA401000/2024/000298/1.
В рішенні зазначено таке.
За результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, а саме: сума в валюті PLN відрізняється у наданій фактурі-проформі (23701,13 PLN) та митній декларації країни відправлення (23422,00) та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також, відповідно до заяви про купівлю іноземної валюти від 20.09.2024 №99, валюту було куплено на товар - скло.
Відповідно до ч. 3 ст. 53МКУ декларанту було надіслано повідомлення щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Своїм повідомленням від 03.09.2024 декларант відмовився від надання додаткових документів.
Враховуючи вищевикладене, положення ч. 6 ст. 54 МКУ та те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості містять розбіжності, а також положення договору № 13/06/23 від 13.06.2023 та невідповідність таким положенням заявленої митної вартості товару, митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору та буде скориговано.
Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п. 1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно з ст. 64 МКУ.
Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 26.07.2024 №UA500080/2024/008883, за якою оформлено товар подібний товар « 1. Дзеркала скляні без рам, у листах Торгівельна марка: немає даних. Виробник: немає даних. Країна виробництва: CN», та складає 1,02 дол. США за кг.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу (далі - АСМО «Інспектор»).
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII МК та главою 8 розділу ІІІ МК (ч. 1 ст. 53).
Згідно з ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
За обставин справи, для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД позивачем надані: Контракт; Рахунок-проформа; Платіжний документ про оплату товару; Рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару; Копія митної декларації країни відправлення.
У оскарженому рішенні, як на підставу для його прийняття відповідач вказав, що надані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, містили розбіжності, а саме: сума в валюті PLN відрізняється у наданій фактурі-проформі (23701,13 PLN) та митній декларації країни відправлення (23422,00) та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що валютою контракту та всіх розрахунків між сторонами є долар США і саме у доларах США визначено загальну вартість поставки у сумі 6073,32 дол. США, що підтверджується як рахунком-проформою, так і інвойсом. Указана в них вартість у PLN носить лише допоміжний характер і залежить від курсу валют на момент виставлення відповідного документа. Відповідно, різниця в сумах у валюті PLN не є доказом недостовірності чи розбіжностей у первинних документах, що підтверджують митну вартість товару у валюті договору – доларах США.
Платіжною інструкцією в іноземній валюті № 84 від 20.09.2024 підтверджується факт переказу коштів Покупцем на рахунок Продавця в сумі 6073,32 доларів США, як оплата за товар, що відповідає умовам контракту.
Суд першої інстанції також зробив правомірний висновок щодо протиправності посилання відповідача на те, що існує невідповідність між зазначенням у заявці на купівлю валюти назви товару як "скло" і фактично задекларованим товаром "дзеркала".
Заявка на купівлю валюти не є первинним або визначальним документом для митного оформлення та підтвердження митної вартості. Цей документ має виключно банківсько-фінансове призначення та оформлюється в узагальненій формі для цілей здійснення валютної операції, без необхідності вказувати повне або технічне найменування товару згідно з контрактом чи митною декларацією.
Водночас поняття "скло" у контексті заявки на валюту не суперечить фактичному опису задекларованого товару, оскільки дзеркала, зазначені у митній декларації, є виробами зі скла і класифікуються за кодом товарної позиції УКТ ЗЕД 7009 - "дзеркала скляні". Тому, термін "скло" в заявці узагальнює характер матеріалу, з якого виготовлений товар, і жодним чином не впливає на ідентифікацію товару для митних цілей.
Крім того, всі первинні документи, подані для митного оформлення, зокрема контракт, рахунок-проформа, інвойс, пакувальний лист, а також висновок експерта, чітко й однозначно описують товар як "дзеркала скляні", із зазначенням точних технічних характеристик, розмірів, призначення та торговельної марки. Жодних розбіжностей у цих документах щодо найменування товару не встановлено.
Водночас, формальне посилання відповідача на різницю у формулюваннях між заявкою на валюту і митною декларацією не може свідчити про недостовірність заявленої митної вартості та не є правовою підставою для її коригування.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані декларантом документи не викликають сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Водночас підстави для корегування митної вартості, на які зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Також на думку колегії суддів, суд першої інстанції надав правомірну оцінку з приводу протиправного обрання відповідачем методу визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем на митну територію України.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 (справа № 200/6521/20-а) зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проаналізувавши обставини, що встановлені у цій справі суд зазначає, що надані декларантом документи виключали обґрунтовані сумніви Митного органу в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, що ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.
При цьому не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17).
Стосовно обраного відповідачем джерела, яке було взято для визначення митної вартості товару, то в оскаржуваному рішенні, відповідачем зазначено:
Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 26.07.2024 № UA500080/2024/008883, за якою оформлено товар подібний товар « 1. Дзеркала скляні без рам, у листах Торгівельна марка: немає даних. Виробник: немає даних. Країна виробництва: CN», та складає 1,02 дол. США за кг.
Обираючи джерелом числового значення схожий товар, відповідач не зазначив порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Відповідно до правових позицій, що зазначені в постановах від 24 листопада 2021 року у справі №9520/11059/2020 та від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, в яких Верховний Суд звернув увагу на тому, що крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Всупереч вказаному вище, відповідачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань.
Також суд враховує, що позивач надав експертний висновок ДП "Держзовнішінформ" № 3-3/946 від 30.09.2024, який містить обґрунтовану оцінку ринкової вартості задекларованого товару та підтверджує відповідність заявленої митної вартості цінам, що склалися на ринку аналогічної продукції на дату митного оформлення
Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано вважав про протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 07.10.2024 № UA401000/2024/000298/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від UA401020/2024/001240.
Що стосується додаткового рішення від 17.11.2025 року то Вінницький окружний адміністративний суд заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково. Стягнув на користь Приватного підприємства "ЦЕНТР - СКЛО" за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Судом встановлено, що між адвокатом Мороз І.В. та Приватним підприємством "ЦЕНТР - СКЛО" укладений договір про надання правничої допомоги від 01.07.2024.
Згідно із п. 1.1 Договору, предметом цього Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта.
Гонорар Адвоката складається з погодинної оплати та розраховується згідно з фактично витраченим часом роботи Адвоката про що складається відповідний акт (п. 4.1 Договору).
Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до Акту розрахунку про надану професійну правничу допомогу, Адвокат надав Клієнту наступну професійну правничу допомогу:
- підготовлено позовну заяву, оформлено додатки - 2 год, 2000,00 грн;
- опрацьовано відзив відповідача - 1 год, 1000,00 грн;
- підготовлено відповідь на відзив - 1 год, 1000,00 грн;
- підготовлено проект заяви про стягнення судових витрат - 2 год, 2000,00 грн.
Всього: 6 год, 6000,00 грн.
Суд першої інстанції прийшов висновку, що заявлена сума до відшкодування є завищеною з огляду на те, що ця справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали справи не містять великого обсягу, а відтак заявлена до відшкодування сума є не співмірною із складністю справи, розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн, що відповідає критерію розумності та співмірності.
Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з такими висновками Вінницького окружного адміністративного суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року та додаткове рішення від 17 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.