КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року м. Київ справа №826/8566/17
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкова служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розглядаючи його Скаргу від 10.04.2017 на бездіяльність начальника Житомирської митниці ДФС Ткачука С.О., не розглянула її належним чином та проігнорувала всі доводи, викладені позивачем та, відповідно не надала їм належної правової оцінки, з огляду на що останній вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути його Скаргу належним чином та надати вмотивоване рішення за наслідком її розгляду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої ухвалено здійснювати колегіальним складом суду під головуванням судді Качура І.А. та призначено судовий розгляд справи на 08 листопада 2017 року о 14:40 год.
Житомирська митниця ДФС та ДФС України не погодились із позицією позивача, надали заперечення, в яких доводили відсутність протиправної бездіяльності зі свого боку відносно позивача тією обставиною, що у відповідь на чисельні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, Житомирською митницею декілька разів було перенесено розгляд цієї справи по суті, проте останній, на пропозиціє звернутись у будь-який зручний для нього час з 24.02.2017 по 24.03.2017 так і не знайшов, протягом місяця, часу з`явитись на розгляд справи, з огляду на що справа про порушення митних правил 24.03.2017 була розглянута заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошніченком М.І. без участі ОСОБА_1 , за результатом якої останнього було визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500,00 грн. З огляду на викладене відповідач вважає ,що будь - які посилання на той факт, що були допущені порушення під час розгляду справи начальником Житомирської митниці ДФС Ткачук Н.О. є безпідставними, оскільки, зокрема нею вказана справа про порушення митних правил не розглядалась, а була розглянута заступником начальника митниці Мірошніченком М.І. відповідно до ст.523 Митного кодексу України та підтверджується даними постанови у справі про ПМП.
Вказані обставини було викладено у відповіді на Скаргу, з огляду на що відповідач вважає що належним чином здійснив її розгляд та надав вмотивовану відповідь.
Повістками викликано у судове засідання сторін на 20 лютого 2018 року о 09:30 год.
Повістками викликано у судове засідання сторін на 24 травня 2018 року об 11:45 год.
Судове засідання, призначене на 15 березня 2018 року відкладено.
У судовому засіданні 24 травня 2018 року судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №826/8566/17 розподілено судді Кочановій П.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року адміністративну справу № 826/8566/17 прийнято до провадження суддею Кочановій П.В., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи; замінено відповідача в адміністративній справі № 826/8566/17 Державну фіскальну службу України (ЄДРПОУ - 39292197) на правонаступника - Державну податкову службу України (43005393).
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач: ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу підтверджено паспортом громадянина України Серія НОМЕР_1 , виданого 23.09.2014 Солом`янським РВ ГУ ДМС України в. м. Києві.
Відповідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, останнім 18 серпня 2016 року, через пункт пропуску «Виступовичі- Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС було ввезено на митну територію України транспортний засіб «VW Passat» з метою транзиту (особисте використання).
У свою чергу, за поясненнями відповідача, ОСОБА_1 транспортний засіб «VW Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 до митного органу у визначений термін не доставив, тим самим перевищив більш ніж на 10 діб встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу до митного органу призначення.
За таких обставин, Житомирською митницею ДФС, вбачаючи у діях позивача ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України було порушено провадження за цією статтею та складено протокол про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 від 03.10.2016, із визначеною датою та часом розгляду справи - 30.11.2016. 
Вказаний протокол було направлено на адресу позивача, що не заперечується сторонами.
Ознайомившись зі змістом поштового відправлення, 25 листопада 2016 року ОСОБА_1 направив повідомлення Житомирській митниці ДФС, в якому просив прийняти рішення про перенесення розгляду справи про порушення митних правил, а також не допускати порушення частини 4 статті 526 Митного кодексу України та відкласти розгляд справи про порушення митних правил №0706/101000014/2016 на іншу дату, про що просив повідомити його належним чином, з підстав перебування позивача на лікуванні, що унеможливлювало його прибуття 30 листопада 2016 року на розгляд справи про порушення митних правил.
Вказаного листа Житомирська митниця отримала 29 листопада 2017 року, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи.
За наслідком розгляду означеного листа, Житомирською митницею ДФС було відкладено розгляд справи до 17 січня 20217 року та зобов`язано ОСОБА_1 надати документи, що підтверджують його хворобу та поважність неявки на розгляд справи по суті, про що останнього було повідомлено засобами поштового зв`язку.
При цьому, 10 січня 2017 року позивач вдруге направив повідомлення про відкладення розгляду справи Житомирській митниці ДФС, в якій повідомив митний орган про бажання прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 та скористатись правами, визначеними ст. 498 Митного кодексу України, проте у зв`язку із тим, що в період з 16 січня по 30 січня 2017 року останній мав знаходитися у службовому відрядженні він не матиме змоги особисто бути присутнім при розгляді його справи, а тому, на підставі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись положеннями Конституції України, згідно статті 524 Митного кодексу України клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату, означене повідомлення було отримано митним органом 13.01.2017.
За наслідком розгляду цього повідомлення Житомирська митниця ДФС повторно відклала розгляд справи до 24 лютого 2017 року, про що повідомила ОСОБА_1 листом із одночасним зобов`язанням останнього надати документи, що підтверджують його хворобу та поважність неявки на розгляд справи по суті.
Ознайомившись із відповіддю Житомирської митниці, 17 лютого 2017 року позивач знов направив на адресу Житомирської митниці ДФС повідомлення про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, та повідомив митний орган про бажання прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 та скористатись правами, визначеними статтею 498 Митного кодексу України, з огляду на що, останній клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату. Вказане клопотання було отримано Житомирською митницею ДФС 21.02.2017, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення, наявного в матеріалах справи.
За наслідком розгляду означеного повідомлення (клопотання) позивача, Житомирською митницею було його задоволення та перенесено розгляд справи на період часу з 24.02.2017 по 24.03.2017, таким чином ОСОБА_1 було надано право з`явитись на розгляд справи у будь-який зручний час у період з 24 лютого 2017 по 24 березня 2017 року з 09 години до 18 години за виключенням вихідних та святкових днів. 
У зв`язку із неможливістю прибути в строк, вказаний у листі на підставі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись положеннями Конституції України, згідно статті 524 Митного кодексу України позивач листом від 16 березня 2017 року в черговий раз клопотав про перенесення розгляду справи на іншу дату, вказане клопотання було отримано митним органом 20 березня 2017 року, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи.
При цьому, позивач вказує, що в останньому листі-клопотанні ним було зазначено, що листом від 17 лютого 2017 року він повідомляв митний орган, що не має можливості бути присутнім 24 лютого 2017 року, у зв`язку із хворобою про що зобов`язувався надати підтверджуючі документи після перебігу лікування.
На виконання даного зобов`язання до листа від 16 березня 2017 року позивач долучив листок непрацездатності, копія якого надана суду та міститься в матеріалах справи.
Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не було надано до митного органу жодного підтверджуючого його тривалу хворобу документу, або інших документів підтверджуючих поважність перенесення розгляду справи до митного органу щодо, а також враховуючі необхідність завершення процедури розгляду справи, 24 березня 2017 року Житомирською митницею ДФС була прийнята постанова у справі про порушення митних правил №0706/101000014/2016, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 8500 грн.
Будучи переконаним, що прийняття постанови 24 березня 2017 року за його відсутності є протиправною бездіяльністю щодо не відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 10 квітня 2017 року направив Скаргу до ДФС України про бездіяльність начальника Житомирської митниці ДФС Ткачук Н.О.
Зі змісту означеної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржував постанову Житомирської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 від 24 березня 2017 року, оскільки з позовом про її скасування він вже звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва, і справа за № 760/6877/17 перебуває у провадженні судді Букіної О.М. Солом`янського районного суду міста Києва, натомість ОСОБА_1 скаржився на бездіяльність начальника Житомирської митниці ДФС Ткачук Н.О. наслідком якої виникла ситуація із прийняттям незаконної постанови Житомирської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0706/101000014/2016 від 24 березня 2017 року.
Листом від 25 квітня 2017 року вих.№ 5737/Ч/99-99-20-02-02-14, ДФС повідомила позивача, про розгляд його скарги від 10 квітня 2017 року, в якому було детально викладено обставини справи та хронологію листування та відкладення розгляду справи, а також зазначено, що ОСОБА_1 жодного разу до клопотань (повідомлень) не було долучено доказів перебування у відряджені або на лікарняному, з огляду на що справу про порушення митних правил на підставі ч. 4 ст. 256 МК України розглянуто за його відсутності та винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
Вважаючи, що цим листом Скаргу розглянуто поверхнево, без врахування всіх обставин справи та порушенням ч. 2 ст.19 Конституції України, ст. ст. 25-30 МК України позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно абзацу 17 пункту 2 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 №1118, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708 (далі - Правила №1118), транзит - переміщення транспортного засобу під митним контролем з одного пункту пропуску через державний кордон України (при ввезенні на митну територію України) в інший пункт пропуску через державний кордон України (при вивезенні за межі митної території України) у незмінному стані, крім природних втрат, у строк, визначений митним органом відправлення, і без використання з іншою метою, ніж була заявлена цьому митному органу.
Частиною першою статті 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлюється строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Згідно вимог частини четвертої статті 92 МК України особою, на яку покладається дотримання вимог митного режиму «транзит» є особа, яка поміщує товари та/або транспортні засоби комерційного призначення у даний митний режим.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 488 МК України вказано, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Положенням ст. 497 МК України передбачено, що у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.
Згідно ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Отже, з наведених норм слідує, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК України.
При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.
Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.
Крім того, чинним законодавством встановлено відповідні строки прийняття суб`єктом владних повноважень рішень за результатами розгляду справи про порушення митних правил.
Згідно матеріалів справи, Житомирською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил за №0706/101000014/2016 від 03.10.2016 по факту скоєння позивачем порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 30.11.2016, за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова,4.
При цьому, на адресу Житомирської митниці ДФС надходили клопотання позивача від 29.11.2016, 13.01.2017, 21.02.2017 про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату, серед підстав відкладення було вказано про його перебуванням на лікуванні.
Проте, позивачем не надано жодних доказів його перебуванням на лікуванні чи у відрядженні ні митному органу ні суду, а тому, не підтверджено поважності причин його неприбуття до митного органу.
Судом враховано наданий суду листок непрацездатності, проте суд зауважує, що його було видано за проміжок часу з 21.02.2017 по 25.02.2017.
Відтак, суд звертає увагу на те, що право позивача бути присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил не є підставою для зловживання позивачем своїми правами та безпідставного затягування розгляду справи.
Крім того, Митним кодексом України закріплено процесуальні права та гарантії особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Законодавчо закріплений алгоритм дій притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є однією з гарантій особи на повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин у кожній конкретній справі з метою запобігання прийняттю протиправних рішень митними органами.
При цьому, надане особам право на заявлення клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, за відсутності обґрунтованих доводів для такого відкладення, не є абсолютним та не може перешкоджати розгляду справи у розумні строки, якщо з дій особи вбачається зловживання наданим їй процесуальним правом.
Таким чином, доказів обмеження прав позивача у справі про порушення митних правил не встановлено.
При розгляді зазначеної справи колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" рішення від 07.07.1989, де вказано, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином судом встановлено, що станом на 24.04.2017, тобто на час прийняття постанови, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил, у зв`язку із чим відповідачем було розглянуто справу про порушення митних привал та прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 8 500 гривень.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що правопорушення позивачем вчинено 18.08.2016, протокол про порушення митних правил складено 03.10.2016, при цьому, у зв`язку із задоволенням клопотань позивача про перенесення розгляду справи за період з листопада 2016 року по квітень 2024 року, постанову митним органом прийнято 24.04.2017, що підтверджує вжиття відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови всіх можливих та необхідних заходів для дотримання законодавчо визначеної процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та участі позивача у розгляді справи.
При цьому, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутності порушень ним митних правил, передбачених ст. 95 та ч. 3 ст. 470 МК України, не надано інформацію стосовно місця перебування транспортного засобу та причин порушення ним вимог ст. 95, 470 МК України. Про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, внаслідок чого, останнього було законно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 у справі №361/2772/17.
Проте, позивач вважаючи протиправною бездіяльність керівника Житомирської митниці ДФС щодо не відкладення розгляду справи оскаржив його бездіяльність до ДФС України.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Реалізувати право на адміністративне оскарження може кожна особа, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Відповідно до статті 24 Митного кодексу України, кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 29 Митного кодексу України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.
Порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил 
Вимоги до форми та змісту скарг громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за протиправні дії, пов`язані з поданням та розглядом скарг, визначаються Законом України «Про звернення громадян». Скарга повинна містити конкретну інформацію про предмет оскарження і бути належним чином аргументованою. У разі якщо особа при поданні скарги не може надати відповідних доказів, такі докази можуть бути представлені пізніше, але в межах строку, відведеного законом на розгляд скарги.
Порядок оформлення і подання скарг та їх розгляду контролюючими органами затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916 (далі по тексту - Порядок №916).
Пунктом 1 розділу ІХ Порядку № 916, передбачено, що контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.
Згідно пункту 2 розділу ІХ Порядку №916, за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.
При цьому, за правилами пункту 3 розділу ІХ Порядку №916, рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.
1) у вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції);
2) описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу;
3) у мотивувальній частині рішення вказуються: результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; пропозиції (у разі наявності) представника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, представника центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, представника Ради бізнес-омбудсмена; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, пропозиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, представника центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, представника Ради бізнес-омбудсмена, за умови, що такі пропозиції були надані контролюючому органу за 5 робочих днів до граничної дати прийняття рішення за скаргою платника податків; або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги;
4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення.
У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.
Отже, мотивувальна частина рішення ДФС України має містити, зокрема, результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення, або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми чинного законодавства та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги.
Дослідивши оскаржувану відповідь ДФС України судом встановлено наступне.
Державна фіскальна служба України розглянула Скаргу ОСОБА_1 від 10.04.2017 (вх. ДФС № 2255/Інше від 12.04.2017) на дії посадових осіб Житомирської митниці ДФС під час розгляду справи про порушення митних правил № 0706/101000014/2016, та установила, що у зв`язку з перевищенням встановленого ст. 95 Митного кодексу України (далі - МК України) строку транзитного перевезення автомобіля VW PASSAT, р.н. НОМЕР_4 , більше ніж на 10 діб, 03.10.2016 стосовно ОСОБА_1 працівниками Житомирської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0706/101000014/2016 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України.
Згідно з частиною 1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст. 470 МК України, розглядаються органами доходів і зборів.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил 
№ 0706/101000014/2016 розгляд справи призначено на 30.11.2016 за місцезнаходженням Житомирської митниці.
Під час провадження у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 тричі клопотав про перенесення дати розгляду справи про порушення митних правил № 0706/101000014/2016.
За результатами опрацювання клопотань ОСОБА_1 . Митницею розгляд справи переносився на 17.01.2017, 24.02.2017, після чого останньому було запропоновано з`явитися на розгляд справи у період з 24.02.2017 по 24.03.2017 у будь-який зручний для нього час. 
При цьому в кожному адресованому листі Митниця пропонувала надати документи, які б підтверджували наявність обставин, які перешкоджають ОСОБА_1 бути присутнім на розгляді справи про порушення митних правил №0706/101000014/2016. Також Митниця в листах повідомляла, що у разі повторної неявки на розгляд справи без поважних причин та без надання офіційних документів, що підтверджують наявність обставин, як унеможливлюють явку до Митниці, справу відповідно до частини 4 ст. 526 МЬ України буде розглянуто за його відсутності.
Також зміст відповіді має відсилку на чинні (на час виникнення спірних правовідносин) норми законодавства, якими врегульовані такі правовідносини, а саме зазначено таке.
Відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
А також вказано, що жодного з надісланих клопотань про перенесенні строків розгляду справи про порушення митних правил №0706/101000014/2016 будь-яких документів ОСОБА_1 , які б підтверджували факт лікування останнього чи перебування у відрядженні, надано не було. Так само не надано документів (пояснень) щодо обставин вчинення правопорушення.
З урахуванням викладеного 24.03.2017 справу про порушення митних правил на підставі частини 4 ст. 526 МК України розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та винесено постанову, відповідно до якої останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.
Додатково зазначено, що відповідно до частини 1 ст. 540 МК України у разі, якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені ст. 539 цього Кодексу постанова органу доходів і зборів або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна
Отже, проаналізувавши надану відповідь суд виснує, що скарга на бездіяльність посадової особи митного органу була розглянута ДФС України, відповідно до вимог чинного (станом на час виникнення спірних правовідносин) законодавства, заявнику було надано належним чином обґрунтовану письмову відповідь, в якій викладено фактичні обставини справи, надана належна оцінка доказам ОСОБА_1 , та здійснено правовий аналіз обставин справи, за наслідком чого ДФС належним чином вмотивовано відхилили докази останнього. 
Тільки формальна відповідь без аналізу доводів скаржника та без належної мотивації може свідчити про неналежний розгляд скарги, та може бути визнана такою, що складена із порушенням вимог пункту 3 розділу ІХ Порядку №916, проте у даному випадку протиправного поверхневого розгляду скарги відповідачем здійснено не було, відповідно доводи позивача щодо ігнорування його доводів та поверхневого розгляду скарги не знайшли свого підтвердження.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст.2 КАС України).
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем у повні мірі спростовано доводи позивача, а тому, позов необхідно залишити без задоволення.
У відповідності до вимог ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 29 червня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.