ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/137/26 Суддя (судді) першої інстанції: Косенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2026 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції, яким просив скасувати постанову серія ЕНА №6173209 від 17 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 .
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2026 року адміністративний позов задоволено частково, скасовано постанову серії ЕНА № 6173209 від 17 листопада 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, надіслано справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовну заяву залишити без розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначив про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови від 17 листопада 2025 року серія ЕНА №6173209 на місці вчинення правопорушення 17 листопада 2025 року, що підтверджується підписом останнього, водночас звернувся до суду з позовом лише в січні 2026 року.
Додатково зазначив про те, що проходження позивачем військової служби на прикордонній заставі в населеному пункті Радуль Чернігівської області не може бути поважною та безумовною причиною для поновлення строку звернення до суду без надання доказів на підтвердження обставин, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, зокрема засобами поштового зв`язку чи .підсистему "Електронний суд".
Звернув увагу суду на те, що позивачем не вживались заходи для реалізації свого права на звернення до суду в межах процесуального строку або у найкоротший термін після його спливу.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2025 року поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядовим поліції Клименко Д.В. винесено постанову серія ЕНА №6173209 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 17 листопада 2025 року о 22:05 год. на законну вимогу поліцейського не пред`явив документи зазначені в п.п. 2.4 ПДР, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів (а.с. 37).
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив посадовій особі відповідача відповідне усне клопотання, однак інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання професійної правової допомоги, чим порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення з направленням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Положеннями ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1). 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).
Отже, положення процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.
Відповідно до ст. 289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Тобто, приписи ст. 289 КпАП України, як і ст. 286 КАС України пов`язують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття, а не з моментом отримання. Відтак, строк на оскарження такої постанови спливає через десять днів з дня її прийняття уповноваженим органом.
Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня ухвалення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що на копіях постанови ЕНА №6173209 наданої Департаментом патрульної поліції до відзиву на позовну заяву (а.с. 37-38) наявні підписи позивача про отримання копії постанови 17 листопада 2025 року, водночас позовна заява направлена до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 03 січня 2026 року
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач в позовній заяві зазначив про те, що з 05 травня 2022 року призваний на військову службу по мобілізації, перебуває на ділянках державного кордону України і виконує бойові завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, а тому не мав можливості вчасно звернутися до суду з позовом.
На підтвердження зазначених обставин надав довідку Військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2025 року №08.2 42921/25, згідно з якою ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 05 травня 2022 року по теперішній час (а.с. 4 зворотній бік). 
Також позивачем на виконання вимоги ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 січня 2026 року у справі №750/137/26 подано письмові пояснення від 19 січня 2026 року, відповідно до яких останній зазначив про те, що наказом від 15 вересня 2025 року №1338-ОС його призначено інспектором прикордонної служби вищої категорії - начальником другої групи інспекторів прикордонної служби (оператором БпАК) першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце дислокації АДРЕСА_3 ), що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду оскільки він проходить службу на прикордонній заставі, що знаходиться на відстані більше 70 км. від м. Чернігів.
Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 09 квітня 2026 року у справі №705/1773/25 посилання на проходження позивачем військової служби та виконання бойових завдань не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду. Для визнання таких обставин поважними необхідно встановити не лише факт проходження служби чи перебування у відрядженні, а й те, що саме впродовж відповідного періоду вони об`єктивно унеможливлювали звернення до суду особисто або через представника. Отже, наявність довідки форми 6 та посвідчення про відрядження, без підтвердження такого причинного зв`язку, не є достатньою підставою для поновлення строку. 
Такі документи самі по собі не підтверджують існування об`єктивних перешкод, які позбавляли позивача можливості звернутися до суду в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем отримано оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення 17 листопада 2025 року, проте позовна заява направлена останнім до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку (м. Чернігів) лише 03 січня 2026 року.
Також судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Росомахою М.О. 22 грудня 2025 року було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, водночас жодних доказів на підтвердження обставин об`єктивної неможливості звернення до суду особисто або через представника протягом листопада - грудня 2025 року, матеріали справи не містять. 
Отже, враховуючи встановлені обставини, а також Висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, п. 33).
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, розглянувши спір по суті позовних вимог, що підлягали залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 243, 286, 310, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити. 
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 березня 2026 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова 

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку