712/2944/26
2/712/2712/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М. 
за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 27 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 95-007-869-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина), який складається з публічної частини договору, яким є договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті «Мегабанк»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір. 
Позивачем договірні зобов`язання виконані належним чином і в повному обсязі.
Відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконані, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2024 року у останньої утворилась заборгованість у розмірі 233 368 гривень 54 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 97 282 гривні 17 копійок, заборгованість за процентами - 26 374 гривні 27 копійок; 109 712 гривень 10 копійок – заборгованість за комісією.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 . 
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладений договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. На підставі вказаного договору до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 № 1/12, ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги з відповідача – ОСОБА_1 за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 , в сумі 233 368 гривень 54 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 97 282 гривні 17 копійок, заборгованість за процентами - 26 374 гривні 27 копійок; 109 712 гривень 10 копійок – заборгованість за комісією.
У зв`язку з неналежним виконання відповідачем договірних зобов`язань, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі; заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».
Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надала. 
Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
27 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 95-007-869-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина), який складається з публічної частини договору, яким є договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті «Мегабанк»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір. 
Згідно з п. 2 кредитного договору № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, банк надає відповідачу кредит в розмірі 100 000 гривень; кредит надається на строк з 27 липня 2021 року по 26 липня 2026 року; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) – 10,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 86,8%; розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості від суми кредиту – 3,30%.
У відповідності до пункту 3.3.4 кредитного договору №95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місць.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 03 вересня 2024 заборгованість відповідача за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року становить 233 368 гривень 54 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 97 282 гривні 17 копійок, заборгованість за процентами - 26 374 гривні 27 копійок; 109 712 гривень 10 копійок – заборгованість за комісією.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 
ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 . 
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладений договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. На підставі вказаного договору до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 № 1/12, ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги з відповідача – ОСОБА_1 за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 , в сумі 233 368 гривень 54 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 97 282 гривні 17 копійок, заборгованість за процентами - 26 374 гривні 27 копійок; 109 712 гривень 10 копійок – заборгованість за комісією.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Отже, виписки за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року за період 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та свідчать про користування кредитом та утворення заборгованості за кредитним договором №95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року .
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року матеріали справи не містять і позивачем суду не надано.
У відповідності до пункту 3.3.5 кредитного договору № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місць. 
Згідно виписок по рахунку за період 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року позичальника останній платіж на погашення заборгованості здійснено 12 січня 2022 року, відповідно, затримка оплати щомісячних платежів становить більше одного календарного місяця. 
З урахуванням цього позивач вправі вимагати сплати всієї суми заборгованості за кредитом, в тому числі тієї, строк повернення якої ще не настав. 
У відповідності до приписів ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» позивачем було у письмовій формі рекомендованим листом на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , направлено відповідачу вимогу (повідомлення) від 10 грудня 2025 року щодо усунення порушень кредитного договору шляхом повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, протягом тридцяти календарних днів з дати отримання даної вимоги. 
Однак, зазначена вимога відповідачем не виконана, внаслідок чого у останньої сформувалась заборгованість перед позивачем, за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року в сумі 233 368 гривень 54 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 97 282 гривні 17 копійок, заборгованість за процентами - 26 374 гривні 27 копійок; 109 712 гривень 10 копійок – заборгованість за комісією.
Щодо нарахованої позивачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 109 712 гривень 10 копійок, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно п.2.8 кредитного договору № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяці, що складає 3,3%.
В матеріалах справи відсутні докази надання АТ «Мегабанк» відповідачу зазначених послуг, переліку фактично наданих послуг, а також відсутні відомості про надання цих послуг.
Позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами факт порушення відповідачем договірних зобов`язань. 
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 109 712 гривень 10 копійок, задоволенню не підлягають.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».
Згідно ч. 1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц:
«На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані:
договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);
розрахунок наданих послуг;
документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.).
Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.»
На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду копії наступних документів:
- договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року, укладеного між АО «Альянс ДЛС» та ТОВ «ФК Єврокредит»;
- додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року «вартість послуг (прейскурант)» від 01 липня 2025;
- ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1414107 від 11 серпня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №5817;
- акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №121062816 від 05 січня 2026 року на суму 11 200 гривень 00 копійок;
- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 5817 від 04 липня 2024 року.
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України».
Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось.
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц, «відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5 934 гривні 88 копійок (11 200 гривень х 52,99% (пропорційно розміру задоволених позовних вимог)).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою, в сумі, пропорційній розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 5845 від 02 березня 2026 року позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2 800 гривень 42 копійки, який, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Так, 123 656 гривень 44 копійки (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідають 52,99% від заявленої ціни позову – 233 368 гривень 54 копійок, отже, саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 1 483 гривні 94 копійки (52,99% від суми 2 800 гривень 42 копійки). 
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 207, 509, 525, 526, 530, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 83, 89, 95, 263, 280, 281, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40932411, заборгованість за кредитним договором № 95-007-869-2-21-Г від 27 липня 2021 року в сумі 123 656 (сто двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки, в тому числі 97 282 (дев`яносто сім тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 17 (сімнадцять) копійок – заборгованість за тілом кредиту, 26 374 (двадцять шість тисяч триста сімдесят чотири) гривні 27 (двадцять сім) копійок - заборгованість за процентами, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки, та судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 5 934 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок, а всього: 131 075 (сто тридцять одну тисячу сімдесят п`ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40932411;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя         О.М. Борєйко