УХВАЛА

04 червня 2026 року
м. Київ

справа № 753/12239/25
провадження № 61-1745ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мисилюк Станіслав Вікторович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 
2026 року у справі за заявою Мисилюка Станіслава Вікторовича , який діє 
в інтересах ОСОБА_1 , про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
20 травня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мисилюк С. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року у цій справі, яка зареєстрована за вх. № 16656/0/220-26 
від 25 травня 2026 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду 
та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У прохальній частині касаційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якому представник заявника зазначає, що копію ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року отримано лише 20 квітня 2026 року в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва, що підтверджується відповідними доказами, зокрема штемпелем районного суду на копії оскаржуваної ухвали.
На переконання представника заявника, зазначене є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Київського апеляційного суду постановлена 26 лютого 2026 року та забезпечено надання загального доступу 04 березня 2026 року.
Розглядаючи клопотання представника заявника про поновлення строку 
на касаційне оскарження судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі 
у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Вказана причина пропуску строку на касаційне оскарження не може вважатися поважною, оскільки не підтверджує, що копію оскаржуваної ухвали було отримано представником заявника 20 квітня 2026 року вперше внаслідок порушення апеляційним судом передбаченого статтею 272 ЦПК України порядку вручення судового рішення.
За таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Враховуючи наведене, представнику заявника необхідно подати до Верховного Суду належні докази на підтвердження отримання вперше копії ухвали суду апеляційної інстанції після прийняття оскарженої постанови (з 26 лютого 
2026 року) до моменту звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою 
(до 20 травня 2026 року).
Суд звертає увагу представника заявника, що у разі невиконання судом апеляційної інстанції передбачених статтею 272 ЦПК України обов`язків щодо вручення (надсилання) учасникам справи копії повного судового рішення, представнику заявника слід надати відповідні докази.
Слід також зазначити, що до відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів 
на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.
Відповідні докази мають бути надані представником заявника до суду касаційної інстанції, зокрема у виді довідки суду про ненаправлення (неотримання) копії оскаржуваного рішення або копії матеріалів справи, з яких можливо встановити відсутність доказів на підтвердження вручення судового рішення стороні, довідка поштового відділення зв`язку або інші докази на підтвердження цих обставин.
Крім того, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання 
чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) 
за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
18 жовтня 2023 року набув чинності Закон України від 29 червня 2023 року 
№ 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), 
що забезпечує обмін документами», яким змінено редакцію, зокрема, частини шостої статті 14 ЦПК України.
Відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі 
або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, 
в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), 
що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду 
з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також 
у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету 
у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви
У касаційній скарзі зазначено, що у адвоката Мисилюка С. В. відсутній електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» та додано до касаційної скарги клопотання про повідомлення суду щодо неможливості реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» з огляду на релігійні переконання.
Разом з тим, таке клопотання не підписано самим адвокатом Мисилюком С. В.
Крім того, до клопотання не додано доказів, які можуть підтвердити відсутність реєстраційного номера облікової картки платник податків та доказів перебування на окремому обліку за паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
За таких обставин адвокату Мисилюку С. В. необхідно подати до суду клопотання про повідомлення суду щодо неможливості реєстрації електронного кабінету 
в підсистемі «Електронний суд» з огляду на релігійні переконання, яке повинне бути підписане заявником, до якого необхідно додати докази на підтвердження обставин, вказаних в клопотанні.
Також відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України представником заявника не додано до касаційної скарги документів, 
що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, 
або документів, які можуть підтверджувати підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, подану фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 328,0 грн.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 за подання касаційної скарги має сплатити 
665,60 грн судового збору.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати Верховному Суду відповідний платіжний документ.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мисилюк С. В., необхідно надати суду належні докази 
на підтвердження отримання вперше копії ухвали суду апеляційної інстанції після прийняття оскарженої постанови (з 26 лютого 2026 року) до моменту звернення 
до Верховного Суду із касаційною скаргою (до 20 травня 2026 року), клопотання про повідомлення суду щодо неможливості реєстрації електронного кабінету 
в підсистемі «Електронний суд» з огляду на релігійні переконання, яке повинне бути підписане заявником, до якого необхідно додати докази на підтвердження обставин, вказаних в клопотанні, та докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 665,60 грн.
Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки представником заявника не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мисилюк С. В., строк для усунення 
її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мисилюк Станіслав Вікторович, на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 26 лютого 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк