ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 362/4082/24
провадження № 61-11159св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Воробйової І. А, Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року у складі судді Лебідь-Гавенко Г. М. та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25 березня 2024 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., зареєстрований у реєстрі за № 472, яким звернено стягнення на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , на задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі -ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) у розмірі 16 908 641,66 грн за договором № 1404/2022/Київ ОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого, середнього та корпоративного бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «Укргазбанк» від 23 вересня 2022 року (далі - Правила) та витрати ПАТ АБ «Укргазбанк» на здійснення виконавчого напису в розмірі 25 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 23 вересня 2022 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і Товариством з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Ягоди України» (далі - ТОВ «ТД «Ягоди України») був укладений договір № 1404/2022КиївОД-МСБ про приєднання до Правил, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 15 000 000,00 грн зі строком повернення до 22 вересня 2025 року (включно). 

Того ж дня для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 1404/2022КиївОД-МСБ-1 без оформлення заставної.

25 березня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. вчинила виконавчий напис, яким звернено стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 та було передано в іпотеку банку за договором іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації об`єктів нерухомого майна, виконавчим написом пропонується задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» на загальну суму заборгованості 16 908 641,66 грн за період з 23 вересня 2022 року до 03 грудня 2023 року.

У травні 2024 року позивач дізнався про оспорюваний напис нотаріуса. 

Позивач зазначає, що він не отримував повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. Сума заборгованості не є безспірною, оскільки між сторонами існувала погоджена домовленість щодо реалізації заставного майна та відстрочення проведення заходів примусового стягнення заборгованості. Наявність листування і домовленостей про досудове врегулювання спору додатково свідчить про порушення кредитором процедури вчинення напису, а саме про відсутність повідомлення боржника.

У зв`язку з цим позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Васильківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 13 листопада 2024 року позов задовольнив. Визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 25 березня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., зареєстрований у реєстрі за № 472, про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 15 000 000,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 328 795,83 грн заборгованості за процентами, 30 000,00 грн простроченої заборгованості за комісією, що становить загальну заборгованість, яка підлягає стягненню, у сумі 16 908 641,66 грн за договором № 1404/2022/Київ ОД-МСБ про приєднання до Правил та витрати ПАТ АБ «Укргазбанк» на здійснення виконавчого напису в розмірі 25 000,00 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Київський апеляційний суд постановою від 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишив без задоволення. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У серпні 2025 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою касаційного оскарження вказувало те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»;
суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника ПАТ АБ «Укргазбанк» (пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

23 вересня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи 

Суди попередніх інстанцій установили, що 23 вересня 2022 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ТОВ «ТД «Ягоди України» укладено кредитний договір № 1404/2022/Київ ОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого, середнього та корпоративного бізнесу за програмою «Доступні кредити 5-7-9%», з лімітом 15 000 000,00 грн на поповнення обігових коштів, строком до 22 вересня 2025 року. Договір нотаріально не посвідчений.

Того ж дня для забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1404/2022/Київ ОД-МСБ-І, посвідчений нотаріусом Київського місткого нотаріального округу Лосєвим В. В. за реєстровим номером 485, за умовами якого в іпотеку передано 6 садових будинків та 6 земельних ділянок у Київській області.

Станом на 12 грудня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 16 908 641,66 грн.

Банк надіслав майновому поручителю вимоги про усунення порушень від 05 липня 2023 року та від 09 лютого 2024 року, однак доказів фактичного отримання вимог у матеріалах справи немає.

25 березня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. вчинила виконавчий напис № 472 на іпотечному договорі про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості.

03 квітня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М. О. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1.

Позивач дізнався про виконавчий напис у травні 2024 року та подав позов про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

У статтях 1 і 2 ЦПК України зазначено про призначення ЦПК України і визначено завдання та основні засади цивільного судочинства.

Так, ЦПК України визначає юрисдикцію і повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналогічно статті 1 і 2 ГПК України визначають призначення ГПК України та завдання і основні засади господарського судочинства.

ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15 (провадження № 14-14цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16 (провадження № 14-597цс18) та інших неодноразово вказувала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад спору, у якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15 (провадження № 14-409цс18)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 201/5876/22 (провадження № 61-4378сво23) сформульовано висновок про те, що «справи щодо правочину, у тому числі оскарження реєстраційних дій щодо такого правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання між юридичними особами, належить до юрисдикції господарського суду, оскільки такий правочин є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів».

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд 19 червня 2024 року у справі № 461/8466/19 (провадження № 61-2638св23) за позовом фізичної особи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 

У справі, що її переглядає Верховний Суд, спір пов`язаний з невиконанням ТОВ «ТД «Ягоди України» зобов`язання за кредитним договором, укладеним з ПАТ АБ «Укргазбанк», та вчиненням у зв`язку із цим виконавчого напису нотаріуса, тобто цей спір стосується правовідносин, які є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги є порушення встановлених правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення правил юрисдикції загальних судів.

Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили правової природи спірних правовідносин, які виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушили норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи та помилково розглянули її в порядку цивільного судочинства, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

З огляду на мотиви цієї постанови Верховний Суд не аналізує інших доводів касаційної скарги.

Оскільки касаційний суд вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, то він відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює заявнику його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до суду господарської юрисдикції.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки Верховний Суд не ухвалює судового рішення по суті спору.

Керуючись статтями 255, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року скасувати.

Провадження у справі № 362/4082/24 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, закрити.

Повідомити позивача, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	І. А. Воробйова 	
	А. Ю. Зайцев  Є. В. Коротенко  	
	В. М. Коротун