П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10731/26	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
повний текст судового рішення
складено 05.05.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів: Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства “Одеський припортовий завод” про визнання протиправною та скасування постанови №80633419 від 30.03.2026 року,-	
ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства “Одеський припортовий завод”, в якому просила суд:
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України  Прасолової А.С. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80633419 від 30.03.2026 з виконання рішення Південного міського суду Одеської області від 17.12.2025 про стягнення з боржника АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача заборгованість з заробітної плати у сумі 103 438,74 грн;
- зобов`язати державного виконавця Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прасолову А.С. поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80633419 з виконання рішення Південного міського суду Одеської області від 17.12.2025 про стягнення з боржника АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача заборгованість з заробітної плати у сумі 103 438,74 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на примусовому виконанні Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист по справі №519/2437/25, виданий Південним міським судом Одеської області про стягнення з АТ «ОПЗ» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 103 438,74 грн. 
30.03.2026р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80633419, 30.03.2026 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій №80633419, 30.03.2026 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №80633419 до зведеного виконавчого провадження №70011961. Позивач не погоджується із даною постановою, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства “Одеський припортовий завод” – відмовлено.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, дії державного виконавця при винесенні постанови від 30.03.2026р. в межах виконавчого провадження №70011961 про зупинення виконавчих дій є правомірними.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на примусовому виконанні Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист по справі №519/2437/25 виданий Південним міським судом Одеської області про стягнення з АТ «ОПЗ» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 103 438,74 грн. 
30.03.2026р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80633419, 30.03.2026 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій №80633419, 30.03.2026 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №80633419 до зведеного виконавчого провадження №70011961.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, предметом оскарження у межах даної адміністративної справи є постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80633419, яке на час прийняття спірного рішення вже перебувало у зведеному виконавчому провадженні №70011961.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної дії виконавчого провадження та відповідних дій органу державної виконавчої служби є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VІІ
За приписами ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб ) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, серед іншого, законодавчо визначений комплекс певних дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 ), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012 ).
Примусовому виконанню підлягають судові накази, а також рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII ).
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів.
У силу вимог ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як встановлено судому першої інтанції та підтверджується матеріалами справи, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД" є суб`єктом господарювання державного сектору економіки та перебуває на завершальній стадії приватизації, що здійснюється Фондом державного майна України - органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави у статутному капіталі АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД" (державна частка становить 99,5667%). Розпорядженням КМУ від 16.01.2019 №36-р прийнято рішення про приватизацію державного пакету акцій розміром 99,5667% статутного капіталу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД". Зазначене Розпорядження КМУ від 16.01.2019 №36-р Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності міститься у вільному доступі на офіційному вебсайті за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/36-2019-%D1%80, та станом на 28.04.2025 є чинним. 
Відповідно до вимог п. 12 ч. 1, ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини.
Зміст вказаного рішення, свідчить, що суб`єкт господарювання знаходиться на завершальній стадії приватизації у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що, Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" внесені зміни до Закону №1404-VIII, а саме ст.34 доповнено п.12, яким передбачено те, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток ) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Колегія суддів враховує, що законодавцем в основу положення, визначеного у п.12 ч.1 ст.34 Закону №1404-VІІІ, покладено принцип обов`язковості зупинення вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток ) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
При чому, будь-яких виключень правова конструкція зазначеного пункту не передбачає.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021р. у справі №908/4782/15, від 05.07.2021р. у справі №910/2644/20, від 14.04.2021р. у справі №923/566/20, від 10.11.2020р. у справі №910/5812/19 та від 20.10.2020р. у справі №910/7300/19.
За правилами ч.2 ст.34 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, в ч.1 цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, до закінчення зазначених обставин.
Отже, в даному випадку, поновлення вчинення виконавчих дій можливе тільки після закінчення дії зазначених обставин, що зумовили зупинення вчинення виконавчих дій, тобто після виключення Державного підприємства з переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання.
При цьому, стаття 4 цього Закону передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів із державного підприємства або юридичної особи.
Так, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом №1404-VIII, із урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом 6 (шести) місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду .
Згідно з п.п.2-4,9 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу , якщо:
- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
- стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;
- стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.43 Закону №1404-VIII, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;
- законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;.
В даному ж випадку, у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.п.2-4 та 9 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, що, унеможливлює подальше звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягуваних коштів.
Відтак, підстави щодо вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень - відсутні.
Одним з доводів апелянта щодо непогодження з оскаржуваним рішенням суду та діями державного виконавця є посилання на те, що Верховним Судом у постанові від 26.06.2024 року у справі № 335/1961/23 викладено висновок про те, що пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить статтям 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 1291 Конституції України).
Судом апеляційної інстанції ці доводи перевірено та встановлено, що такий висновок Верховного Суду дійсно має місце.
Також встановлено, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.09.2024 року № 12 "Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що в постанові від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23 Верховний Суд дійшов висновку, що пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить приписам статті 8, частини другої статті 19, частин першої, другої статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України).
Пленум Верховного Суду звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
Однак, розгляд Конституційним Судом України вказаного подання триває.
Відповідно, норма права, на підставі якої виконавче провадження зупинено, наразі є діючою.
Інше апелянтом не доведено.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів визнає вірним та обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про те, що дії державного виконавця при винесенні постанови від 30.03.2026р. в межах виконавчого провадження №70011961 про зупинення виконавчих дій є правомірними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до частини 5 статті 328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі №420/10731/26 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча-суддя Г.П. Казанчук 

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко