ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/286/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Броварської міської ради Броварського району Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 15)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тектон» (07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 21)
про стягнення 94273,04 грн. заборгованості за договором оренди землі, у тому числі - 86245,10 грн. основного боргу, 8027,94 грн. штрафних санкцій,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Броварська міська рада Броварського району Київської області (далі – позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тектон» (далі – відповідач, ТОВ «БК«Тектон») про стягнення 94273,04 грн. заборгованості, у тому числі – 86245,10 грн. основного боргу, 8027,94 грн. штрафних санкцій.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення повного та своєчасного внесення платежів за договором оренди землі від 05.11.2021 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 86245,10 грн. орендної плати, 8027,94 грн. штрафних санкцій, а також судовий збір.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2026 р. вказану позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки останньої шляхом надання доказів доплати судового збору у розмірі 300,00 грн., а також зазначення вірної суми заборгованості, заявленої до стягнення, у прохальній частині позовної заяви, і, відповідно, вірної ціни позову.
16.02.2026 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 1/12/4-15/01/2474 від 13.02.2026 р. (вх. № 791/26 від 16.02.2026 р.) про усунення недоліків позовної заяви.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою позовною заявою підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.02.2026 р. було відкрито провадження у справі № 911/286/26 за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
Вказану ухвалу було отримано позивачем 19.02.2026 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.
Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі від 19.02.2026 р. було направлено на адресу місцезнаходження відповідача, проте, вручення поштового відправлення 067110491007 не відбулося, і конверт повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Згідно з ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України, ухвала є судовим рішенням.
Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Водночас, встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, а також строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
За таких обставин, повернення поштою рекомендованого листа із зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання поштового відправлення, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і після його сплину було повернуто за зворотною адресою.
Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 910/16249/19.
Також суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20.
Поряд з цим, у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням наведеного, сторони не були позбавлені можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Київської області від 19.02.2026 р. у справі № 911/286/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду.
У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.
Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

21.09.2021 р. було прийнято рішення сесії Броварської міської ради Броварського району Київської області № 404-12-08 «Про надання земельних ділянок в користування, затвердження документації із землеустрою в м. Бровари, Броварського району Київської області», за яким в користування відповідачу надано земельну ділянку з кадастровим номером 3210600000:01:027:0054, площею 0,0110 га, з них: 0,0034 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, 0,0019 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта зв?язку, 0,0076 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта зв?язку, 0,0110 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, 0,0024 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо інженерних комунікацій, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури - землі житлової та громадської забудови на розі вул. Героїв України (Гагаріна) та бульв. Незалежності в м. Бровари.
05.11.2021 р. між Броварською міською радою Броварського району Київської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тектон» (орендар) був укладений договір оренди землі (далі - договір) площею 0,0110 га, з них: 0,0034 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, 0,0019 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта зв?язку, 0,0076 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта зв?язку, 0,0110 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, 0,0024 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо інженерних комунікацій, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури - землі житлової та громадської забудови на розі вул. Героїв України (Гагаріна) та бульв. Незалежності в м. Бровари, кадастровий номер земельної ділянки: 3210600000:01:027:0054.
Вказані вище обставини підтверджуються копією витягу № 289221997 від 09.12.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Відповідно до п. 3.1 договору останній було укладено строком на 5 років.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становила 118406,17 грн. (п. 2.3 договору).
Згідно із п. 4.1 договору орендна плата за земельну ділянку становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Річна орендна плата складає 3552,19 грн.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця без урахування ПДВ шляхом перерахування на рахунок, зазначений у договорі.
Відповідно до п. 4.5 договору розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором (п. 4.5.1); зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, зміни нормативної грошової оцінки, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п. 4.5.2); погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами (п. 4.5.3); зміни розміру орендної плати за земельну ділянку після затвердження нових ставок орендодавцем (п. 4.5.4); в інших випадках, передбачених законом (п. 4.5.5).
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня, відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, що нараховується на суму податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п. 4.5.6 договору).
За умовами пунктів 8.1.4 та 8.4.3 договору сторони погодили, що орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов?язаний своєчасно сплачувати орендну плату.
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (пункти 11.1, 11.2 договору).
Як слідує з матеріалів справи, Броварською міською радою Броварського району Київської області направлялися відповідачу листи № 1.8-11/01/18062 від 02.10.2024 р., № 1.8-11/03/20670 від 07.11.2024 р., № 1.8-11/01/23526 від 23.12.2024 р., № 1.8-11/01/3027 від 14.02.2025 р., № 1.8-11/01/3759 від 27.02.2025 р., № 1.8-11/01/6327 від 05.04.2025 р. про погашення заборгованості по орендній платі за землю. 
Поряд з цим, 11.07.2024 р. було прийнято рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 1684-74-08 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, які розміщені на території Броварської міської територіальної громади», відповідно до п. 3.6 якого відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з 01.01.2025 р. становить 7%.
Листом № 1.8-11/01/3027 від 14.02.2025 р. Броварська міська рада Броварського району Київської області повідомила відповідача про необхідність внесення змін до договору оренди землі щодо розміру орендної плати за землю у зв`язку із прийняттям рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 1684-74-08 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, які розміщені на території Броварської міської територіальної громади».
30.07.2025 р. позивач звернувся до ГУ ДПС у Київській області із запитом № 1.12.4-11/01/13594 від 30.07.2025 р. щодо надання розрахунку заборгованості орендної плати за земельну ділянку площею 0,0110 га (кадастровий номер 3210600000:01:027:0054) із зазначенням розміру заборгованості з орендної плати по кожному місяцю окремо, період за який вона виникла/упродовж якого не сплачувалася.
Листом № 15393/5/10-36-13-07 від 11.08.2025 р. ГУ ДПС у Київській області повідомило позивача, що згідно даних інформаційної системи ДПС України станом на 05.08.2025 р. у платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тектон» наявний податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 94867,39 грн., розрахунок доданий до листа.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ГУ ДПС у Київській області, заборгованість відповідача перед позивачем становить 86245,10 грн. основного платежу, 8027,94 грн. штрафних санкцій, 594,35 грн. пені за період з 01.02.2021 р. по 17.05.2024 р.
Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі від 05.11.2021 р. у вигляді сплати на користь Броварської міської ради орендної плати за земельну ділянку, орендодавець і звернувся з даним позовом до суду.
Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
У силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Приписами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з приписами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексуУкраїни. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до п. 288.7 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 Податкового кодексу України).
Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.
Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення факту погашення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі 05.11.2021 р. суду не надав.
Надаючи оцінку долученим до матеріалів справи доказам, суд зазначає, що відповідно до розрахунку ГУ ДПС у Київській області, який міститься в матеріалах справи, період нарахування заборгованості становить з 01.02.2021 р. по 17.05.2024 р., однак договір оренди землі був укладений сторонами 05.11.2021 р.
Крім того, доказів, що договір від 05.11.2021 р., укладений між сторонами, є єдиним, за яким у відповідача наявний податковий борг по орендній платі з юридичних осіб, матеріали справи не містять.
Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, щомісячна орендна плата за договором від 05.11.2021 р. становить 296,02 грн. (3552,19 грн. / 12 міс.), а з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача заборгованість станом на 12.09.2024 р.
Також слід відзначити, що ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, які розміщені на території Броварської міської територіальної громади, прийняті рішенням № 1684-74-08 від 11.07.2024 р., про яке, серед іншого, зазначає позивач, вступили в силу з 01.01.2025 р.
Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, за висновком суду, за наданими до матеріалів справи доказами заборгованість відповідача за договором оренди землі від 05.11.2021 р., враховуючи заявлені позовні вимоги станом на 12.09.2024 р., становить 10143,52 грн., з яких: за 2021 рік – 552,57 грн. (296,02 грн./30*26 + 296,02 грн.), за 2022 р. – 3552,19 грн., за 2023 рік – 3552,19 грн., за 2024 рік – 2486,57 грн. (296,02*8 + (296,02/30*12)).
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягає частковому задоволенню в розмірі 10143,52 грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 8027,94 грн. штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як зазначалося вище, згідно з п. 4.5.6 договору в разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором, а також стягується пеня, відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, що нараховується на суму податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення. 
Тобто, умовами договору оренди землі від 05.11.2021 р. передбачено нарахування штрафу у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором, а також пені.
У підтвердження заявленої до стягнення суми штрафних санкцій позивач посилається на інформацію, зазначену в листі ГУ ДПС у Київській області № 15393/5/10-36-13-07 від 11.08.2025 р.
Водночас, які саме штрафні санкції (вид, розмір, на які суми заборгованості нараховані) і за який період підлягають стягненню з відповідача у розмірі 8027,94 грн. у позові не зазначено.
Поряд з цим, з розрахунку заборгованості по орендній платі за землю (додаток до листа ГУ ДПС у Київській області 15393/5/10-36-13-07 від 11.08.2025 р.) вбачається, що податковим органом було донараховано ТОВ «Будівельна компанія «Тектон» штрафні санкції на загальну суму 8027,94 грн., а саме - 01.02.2021 р. донараховано штрафні санкції (за невчасну сплату) за акт мин. р податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № 7537/0413 від 17.12.2020 р. у сумі 4407,85 грн. (нараховано до підписання договору оренди землі від 05.11.2021 р.); 16.01.2023 р. донараховано штрафні санкції (за невчасну сплату) за акт мин. р податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № 13963/0408 від 21.02.2022 р. у сумі 2260,09 грн. (акт складено до підписання договору оренди землі від 05.11.2021 р.); 23.11.2023 р. донараховано штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік) податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № 17185/0401 від 15.09.2023 р. у сумі 340,00 грн., 17.05.2024 р. донараховано штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік) податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № 20163/0401 від 22.04.2024 р.) у сумі 1020,00 грн.
Таким чином, по-перше, частина із зазначених штрафних санкцій була нарахована податковим органом до укладення договору оренди від 05.11.2021 р., по-друге, обов`язок щодо стягнення донарахованих згідно з податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій в силу приписів Податкового кодексу України покладено саме на податкові органи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), зокрема, і розрахункам нарахування штрафних санкцій.
Отже, оскільки позивачем до справи не надано розрахунку заявлених ним до стягнення штрафних санкцій, здійсненого на підставі договору (із зазначенням видів штрафних санкцій, сум заборгованості, на які вони нараховуються, та періодів нарахувань), суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 8027,94 грн. штрафних санкцій за договором оренди землі від 05.11.2021 р. є необґрунтованою, не доведеною та не підтвердженою матеріалами справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.
Підсумовуючи вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом за наявними матеріалами справи обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Броварської міської ради Броварського району Київської області.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Тектон» (07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 21, код 34465492) на користь Броварської міської ради Броварського району Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 15, код 26376375) 10143 (десять тисяч сто сорок три) грн. 52 коп. основного боргу, 358 (триста п`ятдесят вісім) грн. 09 коп. витрат зі сплати судового збору. 
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складене 11.06.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна