Номер провадження: 33/813/983/26
Номер справи місцевого суду: 521/20530/25 
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 03 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 03.03.2026 ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. Предмети, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил, конфісковано в дохід держави Україна. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати, понесені митним органом за зберігання предметів правопорушення, вилучених за протоколом від 06.09.2025, у період з 25.09.2025 по день винесення постанови 5,92 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
27.03.2026, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку скерувала до суду апеляційну скаргу, в якій просила відкрити апеляційне провадження, скасувати постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 03.03.2026 та закрити провадження у справі.
Перевіривши скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03.04.2008).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).
Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За положеннями ч.5 ст.529 МК України постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При цьому, частиною 2 статті 7 КУпАП регламентовано, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Отже, за положеннями ст.294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня складення її повного тексту чи публікації в ЄДРСР або ж отримання особами, які беруть участь у провадження у справі, її копії. 
Правом на апеляційне оскарження постанови по справі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону. 
Положеннями чинного КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків. 
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки за відповідним клопотанням у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що 03.03.2026 Хаджибейський районний суд м.Одеси розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.
27.03.2026 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку скерувала апеляційну скаргу до суду. 
Наведене свідчить, що апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-деного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду дана скарга не містить. Натомість ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що не була присутня у судовому засіданні 03.03.2026, а оскаржуване судове рішення сформовано лише 17.03.2026, з яким вона змогла ознайомитись лише 17.03.2026 та отримати його копію, тому вважає, що строк на оскарження спливає 27.03.2026.
Разом з тим, конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його. В протилежному випадку – у разі не подання такого клопотання або у разі визнання судом вказаних підстав пропуску строку не поважними, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Отже, враховуючи вказану вимогу закону, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про поновлення строку на апеляційне оскарження за власною ініціативою, без відповідного клопотання апелянта.
Враховуючи, що апелянт не порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 03.03.2026 необхідно повернути особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, а скаржником не заявлено клопотання про його поновлення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта права на повторне звернення у встановленому законом порядку з апеляційною скаргою у разі усунення обставин, що були підставою для її повернення, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 03 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя            І.А.Артеменко