ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 11-кп/821/476/26 Справа № 703/8192/25 Категорія: ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України 	Головуючий у І інстанції ОСОБА_1  Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року          м. Черкаси  

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського
апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участі: 
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року, яким 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16.08.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі – КК) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 21.04.2021 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ст. 126-1, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК приєднано невідбутий термін 1 рік 6 місяців позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.08.2019 та остаточно визначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.09.2024 по відбуттю терміну покарання,
засуджено: 
- за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислений з дня набрання цим вироком законної сили.
На підставі ч.7 ст.72 КК у строк відбування покарання за даним вироком ухвалено зарахувати строк застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у період з 25 листопада 2025 року по 26 січня 2026 року включно з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК ухвалено зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування призначеного покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання 26 лютого 2026 року і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ухвалено продовжити дію застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 27259 грн 57 коп., а також 10000 грн 00 коп. моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-25/16519-ТВ від 18.11.2025 у сумі 2228 грн. 50 коп.
Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який неодноразово продовжено, зокрема, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, однак 06.11.2025 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в м. Сміла по вул. Богдана Хмельницького, 49, неподалік приміщення магазину «АТБ», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, маючи намір на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО, власником якого являється ОСОБА_10 та вартість якого станом на 06.11.2025 становить 6596 грн. 67 коп. з чохлом-книжкою чорного кольору.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.
Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено Указом Президента України, в тому числі, від 20.10.2025 № 793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, 06.11.2025 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в Сміла по вул. Богдана Хмельницького, 49, неподалік приміщення магазину «АТБ», шляхом вільного доступу, умисно, таємно, маючи намір на заволодіння банківськими картками, які являються офіційним документом, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що їх власник ОСОБА_10 , втратив їх з власної необережності, вчинив крадіжку банківських карток АТ КБ «Приватбанк» - НОМЕР_1 та АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 (які за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є засобом доступу до банківських рахунків, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, тому відповідає визначенню поняття «офіційний документ»), що знаходились у чохлі-книжці мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО», після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено Указом Президента України, в тому числі, від 20.10.2025 № 793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, маючи намір на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи чохол-книжку мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО», власником якого являється ОСОБА_10 , в якому знаходились банківські картки АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 та АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником яких являється ОСОБА_10 , усвідомлюючи хто є власником вказаних речей, не вчиняючи жодних заходів стосовно їх повернення, продовжуючи свій єдиний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_10 , обладнаною технологією безконтактної плати, перебуваючи у магазині «АТБ», який розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 46-Б м. Сміла Черкаської області, здійснив два платежі по 86 грн. 30 коп. та 86 грн. 47 коп., шляхом двох транзакцій, придбавши товар для власних потреб, на загальну суму 172 грн. 77 коп.
У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 21 год. 21 хв. по 21 год. 22 хв. 06.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 ОСОБА_10 , обладнаною технологією безконтактної оплати здійснив два платежі на суму 450 грн. 00 коп. та 460 грн. 00 коп. у магазині «Делікат», що знаходиться за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, 6 м. Сміла Черкаська область, на загальну суму 910 грн. 00 коп.
Він же, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 21 год. 44 хв. по 22 год. 03 хв. 06.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_10 , обладнаною технологією безконтактної оплати, здійснив 5 платежів на суму 202 грн. 70 коп., 488 грн. 10 коп., 115 грн. 70 коп., 279 грн. 90 коп., 290 грн. 00 коп. та один платіж з банківської картки АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 на суму 198 грн. 70 коп. у магазині «АТБ», який розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 46-Б м. Сміла Черкаської області, на загальну суму 1575 грн. 10 коп.
Він же, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 22 год. 07 хв. по 04 год. 37 хв. 07.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_10 , обладнаною технологією безконтактної оплати та перебуваючи у приміщенні АЗС «БРСМ», що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 49В м. Сміла Черкаська область здійснив платежі на загальну суму 206 грн. 00 коп., 420 грн. 00 коп., 346 грн. 99 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 434 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 374 грн 97 коп., 344 грн. 97 коп., 499 грн. 97 коп., 399 грн. 99 коп., 299 грн. 99 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 360 грн. 96 коп., 450 грн. 00 коп., 344 грн. 98 коп., 450 грн. 00 коп., 464 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 434 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 300 грн. 00 коп., 439 грн 97 коп., 464 грн 95 коп., 479 грн 97 коп., 479 грн 97 коп., 459 грн 00 коп., 450 грн 00 коп., 369 грн 96 коп., 474 грн 95 коп., 314 грн 97 коп., 459 грн 98 коп., 300 грн 00 коп., 494 грн 97 коп., 454 грн 97 коп., 464 грн 96 коп., 464 грн 96 коп., 399 грн 99 коп., 369 грн 99 коп., 455 грн 97 коп., 429 грн 96 коп., 219 грн 99 коп., 439 грн 98 коп., 319 грн 99 коп., 350 грн 00 коп., 429 грн 97 коп., 450 грн 00 коп., 479 грн 96 коп., 450 грн 00 коп., 404 грн 97 коп., 452 грн 97 коп., 450 грн 00 коп., 460 грн 00 коп., 490 грн 00 коп., 440 грн 00 коп., 480 грн 00 коп., 450 грн 00 коп., 200 грн 00 коп., шляхом п`ятдесяти дев`яти транзакцій, придбавши товар для власних потреб, на загальну суму 24601 грн 70 коп.
Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 33 856 грн. 24 коп.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.
Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який неодноразово продовжувався, а востаннє - Указом Президента України від 22.10.2025 № 793/2025, строком на 90 діб.
10 грудня 2025 року, о 15 годині 51 хвилині, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Файно Маркет» ТОВ «Вересень Плюс» (ЄДРПОУ 31774943), розташованому за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 36, м. Сміла Черкаської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою заволодіння чужим майном, вважаючи свої дії непоміченими, взяв до рук, зі стелажу, банку кави «Lavazza Qualita Oro», вартістю 469,15 грн., та пакет кави «Jakobs Monarh», вартістю 319,99 грн., які сховав під свій верхній одяг, після чого, не розрахувавшись за товар, намагався покинути приміщення магазину.
Однак, будучи викритим охоронником магазину ОСОБА_11 , який намагався його затримати, усвідомлюючи, що його дії стали викритими та відкритими, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, здійснив напад поєднаний з насильством, а саме — наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа із суцільним синцем перенісся та повік правого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/034 від 21.01.2026 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після цього, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Вересень Плюс» матеріальної шкоди на загальну суму 789,14 грн.
Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, спрямований на заволодіння майном, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 , не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.357 КК у виді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК – 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.187 КК – 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна. У решті вирок суду залишити без змін.
Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції засудив ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК до основного покарання у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, хоча в даному випадку конфіскація майна є обов`язковою, оскільки обвинувачений діяв умисно, з метою заволодіння чужим майном, є особою, яка раніше неодноразово вчиняла злочини з корисливих мотивів. При цьому суд першої інстанції не навів мотивів відповідного рішення про незастосування цього виду додаткового покарання.
Визначивши ОСОБА_7 з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК, до відбуття остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі. Суд фактично підтвердив своє рішення про призначення покарання обвинуваченому без вирішення питання щодо застосування такого додаткового покарання як конфіскація майна, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У судове засідання потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , явка яких у судове засідання не є обов`язковою, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися, що відповідно до ч.4 ст.405 КПК не перешкоджає проведенню розгляду. 

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані: 
- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;
- обвинувачений та його захисник, які не заперечили проти апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним;

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання.
Окрім того, згідно з положеннями ч.1 ст.421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого.
Колегія суддів вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.
За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК.
Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є слушними.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 судом першої інстанції, окрім іншого, визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК.
Санкцією ч.4 ст.187 КК, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Цебто, додаткове покарання у виді конфіскації майна є обов`язковим до призначення за вчинення вказаного злочину.
Статтями 51 та 52 КК встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.
Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити. Яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 5 чи 6 ст.12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникати матеріальних витрат чи обовязкові або досягти іншої матеріальної вигоди.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений діяв умисно, з метою заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше неодноразово вчиняла злочини з корисливих мотивів. Тому застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч.4 ст.187 КК у виді конфіскації майна є обов`язковим.
Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК, застосувавши вимоги ч.1 ст.70 КК не призначив обвинуваченому обов`язкового покарання у виді конфіскації майна.
Колегія суддів вважає, що не призначення особі покарання у виді конфіскації майна, яке у даному випадку має бути призначено обов`язково, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
Таким чином, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
При призначенні покарання колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання – рецидив кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З урахуванням наведеного, оскільки судом першої інстанції щодо ОСОБА_7 не було застосовано покарання у виді конфіскації майна за ч.4 ст.187 КК, вирок суду підлягає скасуванню частково, з ухваленням в цій частині нового вироку, адже це погіршує становище обвинуваченого.
Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, 420 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині не призначення додаткового покарання за ч.4 ст.187 КК.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК, визначеного судом першої інстанції, у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч. 4 ст. 185 КК, визначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна. 
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2 

Судді: ОСОБА_4 

ОСОБА_3