Справа № 563/1483/25 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026 року м. Корець 
Корецький районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Загородько Н.А.
секретар судового засідання Миколайчук М.О.
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , - 
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 16 липня 2025 року о 22 год. 12 хв. на а/д Київ-Чоп 267 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Тойота" днз НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 16.07.2025 року разом із дружиною повертався з міста Києва до міста Луцька, оскільки 17.07.2026 року мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На блокпості в місті ОСОБА_2 його було зупинено працівниками поліції у зв`язку з несправністю — не працювала одна з фар автомобіля. Після перевірки документів поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 нібито перебуває в розшуку та має проїхати для проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 зазначив, що перед поїздкою перевіряв свої дані через систему «Резерв», і жодних проблем не було виявлено. Він відмовився їхати з поліцейськими, пояснивши, що має повістку за місцем проживання з вимогою з`явитися 17.07.2026 року о 09:00 до ТЦК у місті Луцьк, куди й прямує, щоб виконати зазначений обов`язок. Працівники поліції тривалий час телефонували невідомим особам, не пояснюючи причин його затримання та не відпускали його. Згодом прибув інший поліцейський, який також намагався переконати його проїхати до ТЦК. ОСОБА_1 повторно зазначив, що не має при собі всіх необхідних документів, які знаходяться в місті Луцьк, і має намір спочатку їх забрати, а потім з`явитися до центру комплектування. Пізніше двоє поліцейських відійшли до службового автомобіля, а приблизно через 20 хвилин один із них повернувся та повідомив, що у ОСОБА_1 нібито наявні ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 вважав, що його можуть доставити не до медичного закладу, а до ТЦК, і без необхідних документів він їхати не бажав. При цьому він зазначив, що фактично огляд на місці не проводився, а поліцейський лише формально та нечітко назвав ознаки, які не відповідали дійсності. Крім того, зазначив, що поліцейський роз`яснив, що склав постанову про несправність лампочки у фарі, а коли вручав її, то виявилось що то був протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Захисник Шилан С.В. подав клопотання про закриття провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не вживає наркотичні засоби, ознак наркотичного сп`яніння в нього не було. Посилається на недотримання поліцейськими вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції. Вказав, що причиною небажання їхати на огляд на стан сп`яніння були небезпідставні побоювання, що працівники поліції проти волі доставлять ОСОБА_1 до територіального центру комплектування без медичних документів яких в нього при собі не було. Крім того, звернув увагу, що на наступний день 17.07.2026 року ОСОБА_1 пройшов ВЛК у м.Луцьк. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що 16.07.2025 року вона разом із чоловіком, ОСОБА_1 , поверталася з міста Києва до міста Луцька, оскільки 17.07.2026 року її чоловік мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На блокпості в місті Корець їх автомобіль було зупинено працівниками поліції через те, що не працювала одна з фар. Після перевірки документів поліцейський повідомив, що її чоловік перебуває в розшуку та має з ними проїхати для проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_3 зазначила, що відповідно до системи «Резерв», жодних зауважень чи обмежень у чоловіка не було. Вона підтвердила, що у нього була повістка з вимогою з`явитися 17.07.2026 року о 09:00 до ТЦК у місті Луцьк, куди вони і прямували. Її чоловік не поїхав з поліцейськими, оскільки планував самостійно прибути до центру комплектування у визначений час, а також через відсутність при собі всіх необхідних медичних документів, які знаходилися в місті Луцьк. Вона також зазначила, що працівники поліції тривалий час телефонували, не пояснюючи причин затримання та не відпускаючи їх. Через певний час прибув ще один поліцейський, який також намагався переконати її чоловіка проїхати до ТЦК. Згодом працівники поліції відійшли до службового автомобіля, а приблизно через 20 хвилин один із них повернувся та повідомив, що у її чоловіка нібито є ознаки наркотичного сп`яніння, після чого запропонував пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Вона пояснила, що її чоловік вважав, що його можуть доставити не до медичного закладу, а до ТЦК, і без необхідних документів він їхати не хотів. При цьому, за її спостереженнями, жодного фактичного огляду на місці проведено не було, а ознаки сп`яніння були названі поліцейським нечітко та без належного обґрунтування. Також, зазначила, що поліцейські роз`яснили, що склали постанову про несправність лампочки у фарі, а коли вручали її, то виявилось що то був протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він перебував на чергуванні і на посту в м.Корець ним було зупинено автомобіль в якому не працювала права фара. Поспілкувавшись з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд в медзакладі. Водій відмовився, після чого був складений протокол.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких
лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту Інструкція).
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2-4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому, з наявних у матеріалах справи відеозаписах з нагрудної камери працівника поліції не вбачається наявність у ОСОБА_1 зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, визначених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735, які є обов`язковою передумовою для направлення водія на відповідний огляд.
У судовому засіданні захисник Шилан С.В. пояснив, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які сказали, що він перебуває у розшуку і запропонували йому пройти ВЛК., але ОСОБА_1 повідомив про те, що має повістку за місцем проживання з вимогою з`явитися до ТЦК у місті Луцьк, куди й прямує, і в розшуку не перебуває, показавши свій додаток "Резерв". Але поліцейські наполягали на тому, щоб він вийшов і проїхав з ними пройти ВЛК. Через деякий час, без всяких пояснень працівник поліції сказав, що вбачає в нього ознаки наркотичного сп`яніння і запропонував проїхати в медичний заклад. ОСОБА_1 знав, що в лікарню його ніхто не повезе і тому не бажав виходити з автомобіля. Зазначив, що ОСОБА_1 не мав умислу порушувати п. 2.5 ПДР України, а відмовився вийти з автомобіля та проїхати із поліцейськими до медичного закладу, оскільки розумів, що його завезуть до ТЦК без документів, які він мав представити .
Дані обставини узгоджуються із наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким підтверджується, що поліцейський після перевірки документів сказав ОСОБА_1 , що він перебуває у розшуку, хоча в застосунку "Резерв" ОСОБА_1 розшуку не було. Тобто, вказані обставини свідчать про відсутність об`єктивної перевірки наявності ознак сп`яніння у ОСОБА_1 ..
За таких обставин, водій ОСОБА_1 не міг реалізувати своє право пройти огляд в медичному закладі не через небажання або ухилення, а саме через дії працівників поліції, які умисно створили перешкоди та вчинили всі дії для доставки ОСОБА_1 до ТЦК, а тому суд не вбачає у діях ОСОБА_1 наявності умислу на вчинення правопорушення, адже він не відмовлявся від освідування з метою приховати стан наркотичного сп`яніння та уникнути відповідальності за це.
Працівники поліції проявили упереджене ставлення до особи ОСОБА_1 , адже фактично поліцейським ініційовано процедуру огляду водія на стан сп`яніння з метою поміщення його в патрульний автомобіль, у зв`язку із порушенням правил військового обліку. Такі дії поліцейських однозначно слід розцінювати як провокацію з метою доставлення особи до ТЦК, спонукавши її до відмови від освідування, яка й стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до військово-облікового документу № 170520259316583100131 ОСОБА_1 дійсно 17.07.2025 року пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатами якої визнаний тимчасово не придатним до військової служби.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України.
Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст.ст.7, 23).
Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли:
- ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»);
- особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»);
- правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти росії»).
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, які мають значення для справи, здобуті у спосіб, що відповідає закону.
Докази, отримані внаслідок провокації, не можуть бути допустимими, оскільки вони здобуті шляхом тиску та маніпуляції з боку органу влади.
У статті 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд прийшов до висновку, що провадження в даній справі підлягає до закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд 

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу 
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення.

Суддя: Загородько Н.А.