Справа № 161/25806/25  Провадження №33/802/645/26 	Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши клопотання захисника Кобилинського А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із нього на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору.
Захисник Кобилинський А.О. в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не прочитав смс повідомлення про виклик до суду, а тому не знав про судовий розгляд. 
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання апелянта задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Захисник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження просить поновити цей строк, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не прочитав смс повідомлення про виклик до суду, а тому не знав про судовий розгляд. 
Проте, зазначені доводи апелянта повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
22 січня 2026 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній (а.с.18-19).
В оскаржуваному рішенні місцевим судом вказано, що в судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили (а.с.18).
Про судове засідання, призначене на 22.01.2026, 10.00 ОСОБА_1 був повідомлений смс-сповіщенням, сформованим у АСДС Луцького міськрайонного суду (електронною судовою повісткою), яке було отримано останнім 30.12.2025, тобто не пізніше як за три доби до дня розгляду справив суді (а.с.18). 
В цій справі відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів). 
Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 захисник подав до місцевого суду через засоби поштового зв`язку лише 08 червня 2026 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, долученому до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів). 
Таким чином захисник більш як на 4 місяці пропустив строк апеляційного оскарження, передбачений вимогами ч.2 ст.294 КУпАП. 
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не прочитав смс повідомлення про виклик до суду, а тому не знав про судовий розгляд, є безпідставними, та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянтом не наведено жодним причин, чому ОСОБА_1 не міг прочитати, отримане ним смс повідомлення.
При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 не з`явився і в судове засідання, призначене на 29.12.2025 на 10 год 30 хв. Про вказане судове засідання ОСОБА_1 був повідомлений під час складення протоколу щодо нього, що свідчить його особистий підпис в графі 13 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№535920 від 09.12.2025 (а.с.1). Крім того, копію вказаного протоколу ОСОБА_1 отримав про що поставив свій підпис у графі 18 протоколу (а.с.1). 
Про судове засідання місцевого суду на 29.12.2025 ОСОБА_1 був повідомлений і судом, що підтверджується довідкою про доставку SMS, згідно якої ОСОБА_1 отримав повідомлення «Судова повістка про виклик до суду» на 29.12.2025 17.12.2025 17:14:24 (а.с.14).
Також з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 був завчасно і належним чином повідомлений і про судове засідання, призначене на 10:30:00 22.01.2026, яке доставлено одержувачу ОСОБА_1 30.12.2025 12:26:10 (а.с.17).
Жодних клопотань про відкладення судового розгляду від нього на адресу суду не надходило.
Тому відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошення судового рішення і закінчився 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів). 
При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що захисник уклав договір про надання правничої допомоги з ОСОБА_1 20.05.2026 (а.с.25), з матеріалами справи захисник ознайомився 28.05.2026 (а.с.24). 
Однак, апеляційну скаргу захисник подав лише 08 червня 2026 року, тобто після спливу 10-денного строку на апеляційне оскарження, після укладення договору про надання правничої допомоги. 
Також стороні захисту було відомо про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ще 18.05.2025.
Будь-яких інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 клопотання апелянта не містить. 
З урахуванням матеріалів справи, вищенаведеної сукупності обставин та положень ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються вищезазначеними матеріалами справи, у зв`язку з чим клопотання до задоволення не підлягає. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Кобилинського А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, які її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника Кобилинського А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 – відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов