Справа № 216/4482/25
провадження №2/216/497/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Стартановича Д.В., 
за участю секретаря судових засідань Клименко О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 43708,04 гривень, а також понесених судових витрат.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №100962180001 від 22.01.2018 року за яким Позичальнику надано кредит у сумі 10000 грн, а також 16.08.2018 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №1001101632301, за яким Позичальнику надано у сумі 20000 грн.
Ухвалою суду від 13 червня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому він просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, який був повідомлений належним чином про дату і час судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №100962180001 від 22.01.2018 року за яким Позичальнику надано кредит у сумі 10000,00 грн., а також 16.08.2018 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №1001101632301, за яким Позичальнику надано у сумі 20000,00 грн.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 склала: 1) По кредитному договору від 22.01.2018 № 100962180001 – 11134,24 грн., з яких: 5545,45 грн. – заборгованість за кредитом; 2.66 грн. – заборгованість процентами; 5586.13 грн. – заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 16.08.2018 № 1001101632301- 32573,80 грн., з яких: 16604.59 грн. – заборгованість за кредитом; 8.64 грн. – заборгованість процентами; 15960.57 грн. – заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 04.02.2025 склала 43708,04 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу.
За приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. ст. 549,611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У порушення вимог ст. ст. 1049,1048,1054 ЦК України відповідачем було порушено право позивача на повернення кредитних коштів, сплати відсотків, чим порушено вимоги ст. ст. 1049,1048,1054 ЦК України.
Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти.
Порушивши умови кредитного договору відповідач свої обов`язки належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на станом на 04.02.2025 склала: 1) По кредитному договору від 22.01.2018 № 100962180001 – 11134,24 грн., з яких: 5545,45 грн. – заборгованість за кредитом; 2.66 грн. – заборгованість процентами; 5586.13 грн. – заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 16.08.2018 № 1001101632301- 32573,80 грн., з яких: 16604.59 грн. – заборгованість за кредитом; 8.64 грн. – заборгованість процентами; 15960.57 грн. – заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 04.02.2025 склала 43708,04 грн.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт не виконання ОСОБА_1 умов кредитного зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками підлягає задоволенню.
Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за комісією у розмірі 5586,13 грн. гривень по кредитному договору №100962180001 від 22.01.2018 року та у розмірі 15960,57 гривень по договору №1001101632301 від 16.08.2018 року.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми комісії, суд, враховуючи особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», приходить до таких висновків.
Так, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які не справедливими. Умови договору є несправедливими, якщо суперечать принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті1, статті11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Відповідно до п.15 та п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивач нарахував відповідачу комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним, тому суд приходить до висновку, що в даній частині позову позивачу слід відмовити, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16.
Враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позичальник, тобто відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) комісії за таке прострочення, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму сплаченого судового збору.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, ч.1 ст.141 ЦПК України визначає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1228,23 гривень (2422,40 гривень (розмір судових витрат) х 22161,34 гривень (розмір задоволених позовних вимог) / 43708,04 гривень (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 551, 553, 554, 610, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором № 100962180001 від 22 січня 2018 року у розмірі 5548,11 гривень, а саме: 5545,45 гривень – заборгованість за кредитом, 2,66 гривень – заборгованість за процентами; заборгованість за Кредитним договором № 1001101632301 від 16 серпня 2018 року у розмірі 16613,23 гривень, а саме: 16604,59 гривень – заборгованість за кредитом, 8,64 гривень – заборгованість за процентами, а разом - 22161,34 гривні
У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованістю за комісією - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» сплачену суму судового збору в розмірі 1228,23 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: місто Київ, вул. Андріївська, буд.4; 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Д.В.Стартанович