Справа № 186/2328/25
Номер провадження № 2/0186/354/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
06 липня 2026 року  м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
07 листопада 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року було замінено позивача по справі ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" на його правонаступника - ТОВ "Брайт Інвестмент".
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 квітня 2012 року між ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 45/2012-Р, відповідно до якого Позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 97 040,00 гривень.
Процентна ставка за користування кредитом 16,8 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,8 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 22 лютого 2022 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). Відповідно до п.3.2 Перший платіж сплачується з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число місяця, наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі нарахованих процентів за користування кредитними коштами по останній календарний день цього ж місяця, останній платіж визначається, як залишок заборгованості на початок останнього місяця користування кредитними коштами та нараховані проценти за користування кредитними коштами в останньому місяці та сплачується у день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності до п.1.3. цього Договору) або у день дострокового погашення заборгованості по кредиту.
Пунктом 3.10 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п.3.11 цього Договору.
Пунктом 3.10.1 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості.
Згідно п.3.12 Проценти нараховуються за зобов`язаннями Позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.
В якості забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №45/2012-Р/П 1 від 23.02.2012 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №45/2012-Р/П 2 від 23.02.2012, за умовами якого Поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту у розмірі 97 040,00 грн, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором та Договорами поруки.
Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку.
Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк.
З метою захисту своїх порушених прав Позивач 21 серпня 2019 року звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 45/2012-Р від 23.04.2012 до Біловодського районного суду Луганської області. Рішення по справі ухвалене не було.
Строк повернення кредитних коштів, до 22 лютого 2022 року (п. 1.3.1. Кредитного договору.
Відповідачі добровільно не виконували власні зобов`язання за кредитним договором.
Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати
Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) вказано, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Слід звернути увагу, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, вказує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
В даному випадку грошове зобов`язання Відповідача ОСОБА_1 виникло на підставі кредитного договору, укладеного з АБ «УКРГАЗБАНК».
Враховуючи те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Тому доводи про неможливість виконання грошового зобов`язання чи відсутність вини як підстави для звільнення від відповідальності, що передбачена ст. 625 ЦК України, є безпідставними.
Враховуючи викладені обставини Позивачем станом на 22 вересня 2025 року заявляються грошові вимоги до відповідачів в загальному розмірі 208 473,41 гривень, з них: заборгованість по кредиту строкова – 0,00 грн, заборгованість по кредиту прострочена – 86 137,80 гривень, заборгованість по процентах строкова – 0,00 гривень, заборгованість по процентах прострочена – 79 507,87 гривень, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі – 12 389,39 гривень.
Сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі – 30 438,35 гривень.
Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 208 473,41 гривень та судові витрати.
У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
У відповідності до приписів ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2012 року між ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 45/2012-Р, відповідно до якого Позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 97 040,00 гривень.
Процентна ставка за користування кредитом 16,8 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,8 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 22 лютого 2022 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). Відповідно до п.3.2 Перший платіж сплачується з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число місяця, наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі нарахованих процентів за користування кредитними коштами по останній календарний день цього ж місяця, останній платіж визначається, як залишок заборгованості на початок останнього місяця користування кредитними коштами та нараховані проценти за користування кредитними коштами в останньому місяці та сплачується у день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності до п.1.3. цього Договору) або у день дострокового погашення заборгованості по кредиту.
Пунктом 3.10 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п.3.11 цього Договору.
Пунктом 3.10.1 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості.
Згідно п.3.12 Проценти нараховуються за зобов`язаннями Позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.
В якості забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №45/2012-Р/П 1 від 23.02.2012 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №45/2012-Р/П 2 від 23.02.2012, за умовами якого Поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту у розмірі 97 040,00 грн, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором та Договорами поруки.
Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку.
Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк.
З метою захисту своїх порушених прав Позивач 21 серпня 2019 року звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 45/2012-Р від 23.04.2012 до Біловодського районного суду Луганської області. Рішення по справі ухвалене не було.
Строк повернення кредитних коштів, до 22 лютого 2022 року (п. 1.3.1. Кредитного договору.
Відповідачі добровільно не виконували власні зобов`язання за кредитним договором.
Статтею 526 Цивільного Кодексу України (надалі – ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (кредитор) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1-2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1048, ст. 627 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати
Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) вказано, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Слід звернути увагу, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, вказує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
В даному випадку грошове зобов`язання Відповідача ОСОБА_1 виникло на підставі кредитного договору, укладеного з АБ «УКРГАЗБАНК».
Враховуючи те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Тому доводи про неможливість виконання грошового зобов`язання чи відсутність вини як підстави для звільнення від відповідальності, що передбачена ст. 625 ЦК України, є безпідставними.
Враховуючи викладені обставини Позивачем станом на 22 вересня 2025 року заявляються грошові вимоги до відповідачів в загальному розмірі 208 473,41 гривень, з них: заборгованість по кредиту строкова – 0,00 грн, заборгованість по кредиту прострочена – 86 137,80 гривень, заборгованість по процентах строкова – 0,00 гривень, заборгованість по процентах прострочена – 79 507,87 гривень, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі – 12 389,39 гривень.
Сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі – 30 438,35 гривень.
Обставини щодо укладення сторонами по справі кредитного договору, договору застави та договору поруки, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором, доведені в судовому засіданні наявними в справі письмовими доказами.
Відповідачі по справі не довели, що позовні вимоги є необґрунтованими, свій контррозрахунок боргу не надали суду, заперечень щодо укладення договорів, їх умов, отримання кредитних коштів, тощо, не висловили.
В зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по кредитному договору №45/2012-Р від 23 квітня 2012 року в розмірі 208 473,41 гривень, є такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що матеріалами справи доведено укладення 23 квітня 2012 року між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК" та відповідачами кредитного договору №45/2012-Р, договорів поруки.
Однак, відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем склалася заборгованість. Також, відповідачі не звільняються від обов`язку сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за порушення зобов`язання, а також штраф за невиконання умов договору застави, право вимоги за вказаним кредитним договором, договором поруки та договором застави, відступлено ТОВ "Брайт Інвестмент", тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Брайт Інвестмент" є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Оскільки позовні вимоги задоволено, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 501,68 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 253, 256, 258, 259, 263, 265, 267,280-283 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" заборгованість за кредитним договором №45/2012-Р від 23 квітня 2012 року в сумі 208 473 (двісті вісім тисяч чотириста сімдесят три) гривні 41 копійка, яка складається із: заборгованості по кредиту простроченої 86 137,80 гривень, заборгованості по процентах простроченої 79 507,87 гривень, заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно 12 389,39 гривень, суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 28 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно 30 438,35 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" судовий збір по справі в розмірі 833 (восьмиста тридцяти трьох) гривень 89 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" судовий збір по справі в розмірі 833 (восьмиста тридцяти трьох) гривень 89 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" судовий збір по справі в розмірі 833 (восьмиста тридцяти трьох) гривень 89 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інформація про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ", код ЄДРПОУ 43115064, адреса: вул.Січових Стрільців, буд.9, м.Дніпро.
Відповідачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду виготовлений 06 липня 2026 року.
Суддя: С.А.Янжула.