Справа № 683/501/26  
1-кп/683/206/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м.Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої – судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
його захисника ОСОБА_6 , 
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026243100000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2026 року про обвинувачення: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 1-го курсу Західноукраїнського національного університету в м.Тернопіль, на утриманні неповнолітніх дітей та утриманців не має, депутатом не обирався, що не має судимостей, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
Близько 05 год. 01 січня 2026 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні вітальної кімнати одноповерхового гостьового будинку на території бази відпочинку «Острів», розташованої в с. Грибенинка, Старокостянтинівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв словесний конфлікт із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, наніс 1 удар кулаком правої руки в ліву частину лобної ділянки обличчя неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у положенні сидячи на дивані вказаної кімнати, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому зовнішньої пластинки лобної кістки справа на рівні фронтального синусу з елементами вдавлення, струсу головного мозку та забою м`яких тканин, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вини у скоєному визнав та показав, що близько 05 години 01 січня 2026 року він разом з компанією друзів, разом із ОСОБА_7 , святкували Новий рік на базі відпочинку в с.Грибенинка Хмельницького району, яку він винаймав на своє ім`я. Зазначив, між ним та потерпілим виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_7 запросив сторонніх людей та не хотів цього визнавати, а коли після святкування обвинувачений разом з дівчиною близько 05 години пішов спати, потерпілий разом з друзями у вітальній кімнаті шуміли, внаслідок чого між ними знов виник конфлікт, обвинувачений підійшов до потерпілого і наніс йому один удар кулаком в обличчя. У скоєному щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого та його законного представника і просив його суворо не карати. Зазначав, що він з батьками пропонував у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, однак мати потерпілого не погоджувалась не меншу суму, ніж 200 000 грн, а таких грошей у нього і його батьків не було. 
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що з компанією друзів, у яку входив ОСОБА_5 , святкували Новий рік на базі відпочинку у с.Грибенинка, де вживали алкогольні напої. Близько 05 години 01 січня 2026 року ОСОБА_5 , який перебував в одній з кімнат, подумав, що потерпілий запросив на святкування сторонніх людей та розізлився, почав поводити себе агресивно, а потім підійшов і наніс йому кулаком один удар в обличчя, коли він сидів на дивані. ОСОБА_7 відчув сильний біль, нудоту і зателефонував матері, за 20 хвилин його забрав батько та відвіз в лікарню, де у нього виявили черепно-мозкову травму зв`язку із чим перебував на лікуванні до 05 січня 2026 року. За кілька днів прийшов обвинувачений ОСОБА_5 та просив вибачення та пропонував допомогу.
Установлені судом обставини об`єктивно підтверджуються дослідженими судом доказами:
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 січня 2026 року, відповідно до якої вказаного дня близько 05 години в с.Грибенинка ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин наніс один удар кулаком в голову, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження (а.м.к.п.103);
- відомостями протоколу огляду місця події від 01 січня 2026 року, з фототаблицями до нього, якими зафіксовано обстановку у будинку АДРЕСА_2 (а.м.к.п.110-114);
- відеозаписом слідчого експерименту з фото таблицями до нього, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 , переглянутого в судовому засіданні, в ході якого останній показав механізм нанесення йому удару ОСОБА_5 кулаком в обличчя, а також зазначи, що пробачив обвинуваченого; (а.м.к.п.130-137);
-відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського, переглянутим в судовому засіданні, а також протоколом його огляду з фото таблицями до нього, на якому зафіксовано, як в ході спілкування з працівниками поліції в с.Грибенинка ОСОБА_5 повідомив, що наніс ОСОБА_8 один удар в обличчя(а.м.к.п.155-158); 
- висновком судово-медичного експерта від 14 січня 2026 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому зовнішньої пластинки лобної кістки справа на рівні фронтального синусу з елементами вдавлення, струсу головного мозку та забою м`яких тканин, які виникли від дії удару тупого твердого предмету, яким міг бути кулак руки сторонньої особи, або йому подібний предмет, можливо в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.м.к.п.145-147);
- відомостями довідки КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», відповідно до якої загальна вартість лікування ОСОБА_7 , який знаходився та стаціонарному лікуванні з 01 по 05 січня 2026 року, становила 11917,80 грн. 
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України. 
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу виного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_5 є особою молодого віку, студентом 1-го курсу Західноукраїнського національного університету в м. Тернопіль, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, займається спортом, має грамоти, медалі та кубки за спортивні досягнення.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, ураховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного та особу винного, та його ставлення до скоєного, характер заподіяних ушкоджень, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його молодий вік, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність однієї обставини, що обтяжує покарання – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, інших обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд дійшов переконання, що ОСОБА_5 не є тією суспільно-небезпечною особою, яку слід ізолювати від суспільства.
При цьому судом ураховано досудову доповідь, складену Хмельницьким районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, відповідно до якої, з огляду на досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, соціальну інтегрованість, останній має середній ризик повторного вчинення правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, а тому орган пробації вважає можливим застосування до нього покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, за умови додаткових зобов`язань, зокрема, включення його до участі у комплексній апробаційній програмі «Зміна кримінального мислення».
У судовому засіданні ОСОБА_5 неодноразово висловлював жаль з приводу скоєного, засудив свою поведінку та зазначав про готовність понести відповідальність за скоєне, просив вибачення у потерпілого, з яким вони перебували у дружніх відносинах та його матері.
На переконання суду, висловлена законним представником потерпілого ОСОБА_4 думка про нещирість поведінки обвинуваченого обумовлена конфліктом, який виник між нею та матір`ю обвинуваченого з приводу її небажання закрити кримінальне провадження за примиренням.
Тому суд уважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування основного покарання із звільненням його від нього з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та покладанням на нього відповідно до вимог ст.76 КК України певних обов`язків.
На думку суду, саме таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_4 суд виходить з наступного. 
Судом установлено, що внаслідок заподіяних ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому зовнішньої пластинки лобної кістки справа на рівні фронтального синусу з елементами вдавлення, струсу головного мозку та забою м`яких тканин, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим останній з 01 січня по 05 січня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня».
03 березня 2026 року законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та просила стягнути з останнього 11076,25 грн. матеріальної та 200000 грн. моральної шкоди, завданої її сину кримінальним правопорушенням. 
В обґрунтування позову вказувала, що на лікування нею витрачено 4535 грн, 213 польських злотих, що за офіційним курсом НБУ становить 2541,98 грн за переклад медичної довідки, яку потерпілому необхідно було подати до навчального закладу та 3999,27 грн. на придбання дизельного пального для поїздок до міста Хмельницького для отримання консультації дитячого невролога та проведення діагностики.
Також її сину завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, пов`язаних із ушкодженням його здоров`я, перенесеним стресом, зміною усталеного способу життя, відривом від навчального процесу на два тижні, обмеженням фізичних можливостей. Також ОСОБА_4 зазначала, що у зв`язку із травмою сина їй довелося зупинити свою підприємницьку діяльність у салоні краси, щоб мати змогу доглядати за сином, а тому з урахуванням викладеного, а також того, що їй довелося докласти додаткових зусиль на пошук лікарів, звернення до суду за захистом своїх, проведення тривалої реабілітації сина, вона оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 200000 грн. 
У судовому засіданні ОСОБА_4 позов підтримала та додатково зазначила, що син мав приступити до навчання 05 січня 2026 року, однак через отриману травму поїхав лише 17 січня 2026 року. Вони тричі їздили до м.Хмельницького на консультацію до дитячого невролога та комп`ютерну томографію, на що було витрачено 32 л дизельного полива. Також вказувала, що внаслідок перенесеного нею стресу у неї погіршився стан здоров`я. 
Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди визнав в частині витрат на переклад медичної довідки та придбання ліків, згідно рекомендаціями лікарів та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яку він може відшкодувати із власних заощаджень. 
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення вимог на придання палива заперечив, оскільки позивачем не надано відповідного розрахунку, зокрема, з урахуванням відстані, технічних характеристик транспортного засобу, для якого воно придбавалось. Щодо задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди звертав увагу суду, що ОСОБА_4 не є потерпілою у справі, а лише законним представником неповнолітнього потерпілого, а тому заподіяна їй моральна шкода та упущена вигода у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності не може бути стягнута з обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_4 відмовилась отримати відшкодування завданої шкоди у добровільному порядку у сумі меншій ніж 200000 грн, а тому просив суд визначити розмір моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Оскільки у зв`язку із отриманою черепно-мозковою травмою потерпілий ОСОБА_7 лікувався, витрати на придбання ліків та проведення діагностики в розмірі 4535 грн, а також переклад медичної довідки польською мовою для навчального закладу в сумі 213 польських злотих, що за офіційним курсом НБУ становить 2541, 98 грн, а всього 7076,98 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.
У задоволенні витрат на придбання дизельного палива в сумі 3999,27 грн. слід відмовити, оскільки цивільним позивачем не надано відповідного розрахунку з урахуванням відстані, технічних характеристик транспортного засобу, для якого воно придбавалось.
Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.
Розмір моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань.
Проте чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд виходить з того, що потерпілим, який є неповнолітнім, отримано черепно-мозкову травму у вигляді закритого перелому лобної кістки, забою м`яких тканин зі струсом головного мозку без патологій з боку речовини головного мозку, та інших ускладнень, знаходився на стаціонарному лікуванні з 01 по 05 січня 2026 року та приступив до навчання 17 січня 2026 року, доказів проходження ним тривалої реабілітації, чи іншого лікування, суду не надано.
Питання заподіяння моральної шкоди представнику потерпілого ОСОБА_4 , пов`язана з пережитим нею стресом, припиненням нею підприємницької діяльності не може бути стягнута з обвинуваченого, оскільки вона не є потерпілою у цьому провадженні. 
Таким чином, ураховуючи викладене, характер та глибину душевних страждань потерпілого від отриманого тілесного ушкодження, його ступінь тяжкості, внаслідок чого у нього відбулося порушення нормального ритму життя, що виразилось у фізичному болю внаслідок отриманої травми, необхідністю здійснення відповідного лікування, яке було нетривалим, беручи до уваги матеріальне становище обвинуваченого, який є студентом, не працює, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд уважає, що розмір моральної шкоди в сумі 60 000 грн. буде співмірним із спричиненою потерпілому моральною шкодою, відповідатиме принципам розумності і справедливості та буде для нього достатньою сатисфакцією.  

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374-376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5  на користь ОСОБА_7 7076,98 грн матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 60 000 грн моральної шкоди.
У решті позову відмовити.
Речові докази: DVD-R диски із відеозаписами слідчого експерименту, допиту свідків та з відео реєстратора поліцейського залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Строкостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя