ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/183/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Лазаренко М.С.) в адміністративній справі №280/183/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
24.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, в якому просить:
- визнати протиправним витяг з наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 4042 “Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024р. №1521 в частині причинного зв`язку загибелі (смерті) ОСОБА_2 (у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби), та витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 №138 від 15.05.2024р., в частині причинного зв`язку загибелі (смерті) ОСОБА_2 (у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби), та сумою виплат, призначених сім`ї загиблого (померлого) ОСОБА_2 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , внести зміни до витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 4042 /“Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024р. №1521 в частині причинного зв`язку загибелі (смерті) ОСОБА_2 (у зв`язку з захистом Батьківщини), та витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 №138 від 15.05.2024р., в частині причинного зв`язку загибелі (смерті ) ОСОБА_2 (у зв`язку з захистом Батьківщини), та суми виплат, призначених сім`ї загиблого (померлого) ОСОБА_2 відповідно до п.2 Постанови КМУ №168;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 15 000 000,00 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень) як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 . На переконання позивача, Військовою частиною НОМЕР_1 безпідставно було визначено причинний зв`язок смерті військовослужбовця ОСОБА_2 як такий, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. Вважає, що за наявними документами причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини. Для отримання виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168 у розмірі 15000000,00 грн позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 за відповідною заявою, яку було надіслано до Міністерства оборони України. У зв`язку з невірним на переконання позивача визначенням Військовою частиною НОМЕР_1 причинного зв`язку смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , Міністерство оборони України повернуло документи на доопрацювання у зв`язку з неможливістю здійснити виплату такої допомоги через встановлену Військовою частиною НОМЕР_1 причину смерті. Таким чином позивач вважає, що наказ військової частини за результатами проведеного спеціального службового розслідування оформлений неправильно, а саме неправильно визначений причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця, що перешкоджає отриманню позивачу належних їй грошових виплат.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції не враховані помилки та порушення при написанні та видачі наказу №1521 від 20.04.2024р. та актів НВ-2, НВ-3 від 18.04.2025р., де чітко видно, на переконання скаржника, порушення вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021р. №332. Саме витяг з протоколу засідання №3207 від 20.11.2024 11 Регіональної військово-лікарської комісії підтверджує те, що смерть солдата ОСОБА_2 настала саме у зв`язку із захистом Батьківщини.
Відповідач – Міністерство оборони подало відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначає, що існує порядок подання документів на отримання грошових виплат у розмірі 15000000,00грн. У разі надходження до Міністерства документів позивача, вони будуть розглянуті.
Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначено про пропуск відповідачем строку подання відзиву.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу з бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2024 солдату ОСОБА_2 наказано до 15:00 27.03.2024 підготувати мінно-вибухові та невибухові засоби для встановлення інженерних загороджень та бути в готовності до виконання завдань.
Витяг з журналу бойових дій Військової частини НОМЕР_1 містить запис про те, що солдат ОСОБА_2 загинув у н.п. Жовта Круча в ході підготовки мінно-вибухових та невибухові загороджень, які мали використовуватись для проведення бойових завдань, внаслідок детонації бойового комплекту.
Згідно виданого Запорізьким обласним бюро судово-медичної експертизи лікарського свідоцтва про смерть від 29.03.2024 №106 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок множинних проникаючих та непроникаючих сліпих уламкових ушкоджень голови, тулуба та верхніх кінцівок, з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів.
Військовою частиною НОМЕР_1 складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який відбувся 27.03.2024 о 09 год 15 хв. З його змісту вбачається, що солдат ОСОБА_2 , призваний на військову службу по мобілізації, перебував у підсобному приміщенні тимчасового місця дислокації інженерно-саперного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . 27.03.2024 близько 08 год 15 хв у цьому місці пролунав вибух, який стався через необережне поводження з мінно-вибуховими пристроями, внаслідок якого солдат ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям. Смерть настала внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024 № 1521 “Про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 ”, урахуванням внесених змін наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2025 №4042/нод розслідування завершено, зроблено висновок, що нещасний випадок, внаслідок якого настала смерть солдата ОСОБА_2 , стався під час виконання ним обов`язків військової служби. В стані алкогольного або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин не перебував.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 №138 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії №3207 від 20.11.2024 одержані солдатом ОСОБА_2 поранення, що послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримані під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 №138, лікарським свідоцтвом про смерть від 29.03.2024 №106. Поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000,00 грн як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 21.07.2025 повідомив ОСОБА_1 , що документи у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 було надіслано на комісію Міністерства оборони України. Згідно витягу з протоколу засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначанням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №41/д від 30.05.2025 документи були повернуті на доопрацювання по причині того, що обставини смерті ОСОБА_2 , викладені в акті проведення спеціального розслідування Військової частини НОМЕР_1 , не дозволяють отримати одноразову допомогу.
Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цією позовною заявою.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що накази прийняті за результатами службового розслідування оформлені у відповідності до норм чинного законодавства та з дотриманням процедури проведення службового розслідування. Позовні вимоги до Міністерства оборони України суд також відхилив, оскільки під час розгляду справи встановлено, що смерть ОСОБА_2 сталась під час виконання обов`язків військової служби не районі ведення (здійснення) бойових дій.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, проте з інших підстав.
Спірними у справі є накази відповідача в частині формулювання причинного зв`язку загибелі (смерті), оформлені за результатами спеціального службового розслідування, які на думку позивачки перешкоджають в отриманні належних їй грошових сум за загиблим чоловіком – військовослужбовцем ОСОБА_2 .
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України. (далі Інструкція №332)
Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 332 встановлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 332, нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 332, спеціальному розслідуванню підлягають:
нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком;
нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми;
групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;
випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;
випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 332, спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.
Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: "Складено відповідно до акта спеціального розслідування".
Враховуючи зазначені норми законодавства, можна дійти висновку, що службове розслідування, зокрема і спеціальне визначає, обставини нещасного випадку ( травма, смерть, тощо), а також те чи пов`язаний він (випадок) з виконанням обов`язків військової служби чи не пов`язаний.
Жодна норма вказаної Інструкції № 332 не визначає обов`язку встановлювати службовим розслідуванням, зокрема і спеціальним причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця. Такі вимоги не ставляться і до форми складання актів за результатами проведення розслідування.
Повертаючись до обставин справи, вбачається, що наказом від 09.04.2024 №1512 ВЧ НОМЕР_1 було призначено спеціальне службове розслідування за фактом загибелі (смерті) солдата ОСОБА_2 (а.с. 34, 35)
За висновком комісії спеціального службового розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, а отже і був складений акт за формою НВ-3. Зазначене відповідає приписам п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 332. (а.с. 16, 17)
Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції № 332, командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2: протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції.
Відповідно до п. 18 розділу ІІ Інструкції № 332, за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:
дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;
військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;
вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;
коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);
перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;
заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).
Отже саме вказаний пункт Інструкції визначає, що повинно бути зазначено в наказі командира військової частини виданим за результатами проведеного службового розслідування (спеціального). Зазначені вище приписи Інструкції № 332 не містять, як того вимагає позивач, зазначення причинного зв`язку загибелі (смерті) військовослужбовця. 
Так приписи п. 18 розділу ІІ Інструкції № 332, встановлюють обов`язок командира військової частини зазначити в наказі коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні), що по суті і визначено у наказі від 20.04.2024 №1521. (а.с. 32, 33) таким чином цей наказ відповідає п. 18 розділу ІІ Інструкції № 332.
Наказом №4042 від 13.12.2025 внесені зміни до наказу від 20.04.2024 №1521 в частині зміни дати лікарського свідоцтва про смерть. Неправильність дали лікарського свідоцтва вбачається з матеріалів справи, а отже внесення зміни не порушує прав та інтересів позивачки.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, правові підстави для визнання наказів протиправними та зобов`язання військову частину їх змінити у суду відсутні.
Доводи позивача, що саме ці накази є перепоною в отримання одноразової грошової допомоги є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
Слід також зазначити, що позивач оскаржуючи накази, не зазначає якій нормі законодавства не відповідає їх оформлення. Представник скаржника в апеляційній скарзі вказує про порушення відповідачем приписів Інструкції № 332, проте не вказав, яких саме. Також слід зазначити, що оскаржуючи накази, предметом позову не було визначено невідповідність їх Інструкції № 332, а доводи позивача/скаржника базуються лише на наявності у неї права на отримання одноразового грошової допомоги, враховуючи витяг з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії №3207 від 20.11.2024.
Проте метою проведення службового розслідування у тому числі спеціального не визначено підтвердження тих фактів, про які зазначає позивач, а зазначений вище нормативний акт визначає порядок його проведення і складання документів за його результатами, і він чітко визначений.
Доводи скаржника про протиправне внесення зміни відповідачем до наказу від 20.04.2024 №1521 наказом №4042 від 13.12.2025 за результатами адвокатського звернення, оскільки це не передбачено законодавством, колегія суддів відхиляє. Ці доводи не були підставами позову, колегія суддів відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, не може їх розглядати.
Щодо позивної вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачці одноразову грошову допомогу у розмірі 15000000,00грн, відповідно до Постанови №168.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у ст. 16-1 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII). 
Відповідно до п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з пунктом 13 Порядку N 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Повертаючись до обставин справи, вбачається, що позивачка отримала лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2025 3952/9/13610. (а.с. 29)
У цьому листі зазначено, що протоколом комісії Міноборони від 30.05.2025 №41/д документи повернуті на доопрацювання.
Предметом спору у цій справі не є рішення, дії чи бездіяльність Міністерства оборони України. 
Таким чином Міністерство оборони України повернуло документи позивачки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для доопрацювання, а отже правові підстави для зобов`язання останнього призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково вдавався до надання оцінки витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії №3207 від 20.11.2024, оскільки він не є предметом позову, а враховуючи дату його складання, не існував на час прийняття наказу про результати проведення службового розслідування, а рішення, дії чи бездіяльність Міністерства оборони України позивачка не оскаржує. 
Ураховуючи встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції фактично дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а отже рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині, з урахуванням висновків наведених в постанові суду апеляційної інстанції, а в іншій частині за необхідне залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в адміністративній справі №280/183/26 - змінити, виклавши мотивувальну його частину про задоволення позову в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в адміністративній справі №280/183/26 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак