УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17359/25 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В. 
Номер провадження №33/4805/753/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 23 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду 26.11.2025 о 02 годині 10 хвилин у м. Житомирі по вул. Князів Острозьких 112, ОСОБА_1 керував т/з Scoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування автомобілем відсторонений згідно зі ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Козирєв І.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що рапорт працівника поліції є внутрішнім службовим документом і не являється доказом вчинення правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та проходить військову службу у Національній гвардії України. На час події мав відповідні проблеми зі станом здоров`я, а саме психічні розлади. Зовнішні ознаки особи ніяким чином не були пов`язані із станом сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 жодної відмови від проходження огляду не висловлював. Враховуючи стан психічного здоров`я не усвідомлював суті поставленого запитання. Користуючись мовчанням останнього, працівники поліції навіть жодного разу не перепитали ОСОБА_1 щодо бажання пройти відповідний огляд. Не розуміючи, що особа має психічну хворобу припустили, що останній може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 навіть не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що складений протокол не доводить вину особи, оскільки в ньому не зафіксовано факт відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523785 вбачається, що 26.11.2025 о 02 годині 10 хвилин у м. Житомирі по вул. Князів Острозьких, 112, ОСОБА_1 керував т/з Scoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування автомобілем відсторонений згідно зі ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) - відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановеного порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратв. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523785 від 26.11.2025, в якому останній не зазначив незгоди з його змістом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому викладені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови; направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; постановою серії ЕНА № 6223598 від 26.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідно і стало підставою зупинки транспортного засобу згідно зі ст. 35 Закону України "Про національну поліцію"; відтвореними відеофайлами з двох боді камер поліцейських, з яких вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зупинено працівниками поліції, у зв`язку з керуванням ним без увімкненого ближнього світла фар, про що винесено постанову серії ЕНА № 6223598 від 26.11.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з якою останній погодився та заперечень проти цього не висловив. Окрім того водій не заперечував факту керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Водночас при отриманні копії протоколу останній фактично визнав вину, зазначивши "Винуватий, так винуватий, я ж не відмовляюся" (02:43:45), та іншими матеріалами справи.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1  відповідала вимогам ч.7 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана необхідністю перевірки транспортного засобу, який був помічений під час дії комендантської години, без увімкненого світла фар. При спілкуванні з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Останньому були роз`яснені відповідні права та обов`язки, наслідки ухилення від огляду на стан сп`яніння. Також, відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, який складений у його присутності, про що власноручно підписався. 
З відеозапису події вбачається, що працівники поліції пояснюють причину зупинки транспортного засобу (їдете, позаду не світиться нічого). В автомобілі на місці водія перебуває ОСОБА_2 та пасажир. Працівники поліції просять водія пред`явити документи. В подальшому ОСОБА_2 пред`являє документи. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (01:53:25). Роз`яснюють права (01:53:33). ОСОБА_2 відповідає, що права зрозумілі. Поліцейські запитують чи вживав алкоголь (01:54:27), ОСОБА_1 зазначає, що давно вживав. Повідомляють про наявні у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та пропонують пройти освідування (01:54:56) на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, однак останній відмовився. При цьому, роз`яснювались наслідки не проходження освідування. ОСОБА_1 неодноразово намагався домовитися з працівниками поліції, на що вони йому відповідали, що за це є кримінальна відповідальність.

Рапорт не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 але судом першої інстанції він оцінений разом з протоколом, актом огляду, відеозаписом нагрудної камери.
Твердження захисту про те, що рапорт не є доказом, суперечить ст. 251 КУпАП. Більш того, пасивна поведінка (мовчання) водія ОСОБА_1 під час законної вимоги пройти огляд, зафіксована на відео та описана в рапорті, згідно з інструкцією МВС №1452, трактується саме як відмова, оскільки особа не виявила згоди на проведення процедури, незважаючи на роз`яснення наслідків.
Окрім того, з правового аналізу норм п.5 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», пунктів 3, 8, 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, слідує, що факт пересування транспортним засобом під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу та перевірки документів для встановлення осіб, що перебувають у транспортному засобі.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
Факт служби в Національній гвардії України та ЗСУ передбачає, що особа пройшла військово-лікарську комісію (ВЛК) та була визнана придатною. Наявність права керування авто свідчить про проходження медичного огляду, де психічний стан перевіряється першочергово. Якщо водій вважав себе хворим, він не мав права сідати за кермо (п. 2.9 «б» ПДР).
Згідно з Інструкцією (наказ МВС/МОЗ №1452/735), огляд проводиться за згодою водія. Відсутність чіткої відповіді «так» на пропозицію поліцейського після кількох запитань фактично унеможливлює проведення процедури. Закон не зобов`язує поліцію бути експертами з психіатрії; вони реагують на зовнішні ознаки (запах, координація, мова), які зафіксовані в протоколі.
На боді-камерах зафіксовано, що поліцейський чітко озвучив пропозицію пройти огляд, роз`яснив наслідки (ст. 130 КУпАП) та запитав «Ви згодні?», а у відповідь отримав ігнорування — це трактується як форма відмови. Пасивна поведінка водія не звільняє його від обов`язку виконувати законні вимоги поліції.
Твердження адвоката про «незафіксований факт відмови в місці зупинки» спростовується самим протоколом, де зазначено: «відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку». Відеозапис є тому підтвердженням.
Доводи про хворобу мають підтверджуватися медичною документацією, яка існувала на момент події. Стан здоров`я не звільняє від відповідальності за відмову від огляду, якщо особа фізично могла керувати авто.
Водій свідомо ігнорував законні вимоги, а його стан (навіть якщо він був викликаний хворобою) з точки зору ПДР є підставою для відсторонення від керування, а не для звільнення від процедури огляду.
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.  
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення,  а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька