ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2026 року
м. Київ

справа № 201/6340/15
провадження № 61-10579св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна,
стягувач - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанова компанія «Дніпрофінансгруп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2024 року у складі колегії суддів Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Красвітної Т. П., 

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення,
дії або бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О. О., Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк»), правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «Дніпрофінансгруп»).
Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області (далі - приватний виконавець) Русецькою О. О. відкрито виконавче провадження від 04 грудня 2023 року № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 23 листопада 2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 48 600,24 доларів США та 10 878,68 грн - пені.

Вказував, що такі дії порушують його право на правове визначення,
а оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм Закону України
«Про виконавче провадження», тому просив суд визнати протиправними
дії приватного виконавця Русецької О. О. щодо відкриття виконавчого провадження та визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2023 року № НОМЕР_1.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 18 січня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною та скасував постанову приватного виконавця Русецької О. О. про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2023 року № НОМЕР_1.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц сплинув 26 листопада 2018 року, а приймаючи до виконання виконавчий лист № 201/6340/15-ц, виданий 23 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська після 26 листопада 2018 року, приватним виконавцем Русецькою О. О. порушені права скаржника, оскільки будь-яких доказів правомірності відкриття вказаного виконавчого провадження поза строком для відкриття такого провадження суду не надано та судом не встановлено.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 24 квітня 2024 року залучив 
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до участі у справі як правонаступника АТ «Укрсиббанк».

Дніпровський апеляційний суд постановою від 05 червня 2024 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року скасував, ухвалив нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. 

Стягнув з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Русецької О. О. судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк», правонаступником якого 
є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

Апеляційний суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення скарги, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув на момент прийняття його до виконання приватним виконавцем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені доводи

19 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою
на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2024 року, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2024 року і залишити в силі ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3, посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 липня 2024 року у справі № 127/2-1455/2010 (провадження № 61-1831св24), від 28 березня 2018 року у справі 
№ 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Заявник зазначає, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа 
№ 201/6340/15-ц сплинув 26 листопада 2018 року, а приймаючи вказаний виконавчий лист до виконання, приватний виконавець не звернула уваги на пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд не звернув уваги на преюдиційні факти, які встановлені під час розгляду справи № 201/6340/15-ц за скаргою ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця від 04 грудня 2023 року про відкриття виконавчого провадження, в якій, за аналогічних обставин, апеляційний суд скасував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Також заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 цього Кодексу), та вказує, що справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Дніпрофінансгруп» вказує на законність і обґрунтованість судового рішення, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу приватний виконавець Русецька О. О. вказує на законність і обґрунтованість судового рішення, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Провадження в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 21 жовтня 2024 року колегією у складі Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження, витребував матеріали цивільної справи із суду першої інстанції, надав строк для подання відзиву на касаційні скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 червня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська ГТУЮ Крайняком М. С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц, виданого 23 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 600,24 доларів США та пені 10 878,68 грн.

На підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», 
12 грудня 2019 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняком М. С. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У цій постанові зазначено про право стягувача на повторне пред`явлення для виконання виконавчого листа в строк до 12 грудня 2022 року.

Приватним виконавцем Русецькою О. О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 від 04 грудня 2023 року з примусового виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц, виданого 23 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 48 600,24 доларів США та пені 10 878,68 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям оскаржуване судове рішення відповідає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа приймає постанову про відкриття виконавчого 
провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з підпунктом 4 пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваної постанови) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у справі № 1625/2550/12, провадження № 61-7923св25; від 18 березня 2026 року у справі № 759/10922/14-ц, провадження № 61-16202св25.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 12 грудня 2019 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняком М. С. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено про право стягувача на повторне пред`явлення для виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц у строк до 12 грудня 2022 року.

Таким чином, 12 грудня 2022 року є останнім днем вказаного строку і цей строк настав під час дії на території України воєнного стану, тому відповідно до положень 
пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення цього виконавчого листа № 201/6340/15-ц до виконання перервався. 

Станом на 04 грудня 2023 року (повторне відкриття виконавчого провадження приватним виконавецм Русецькою О. О. ) в Україні запроваджено воєнний стан (з 24 лютого 2022 року) і на час перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень воєнний стан не припинено та не скасовано.

Отже, на час повторного звернення з відповідним виконавчим документом 
АТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», не пропустило такий строк.

Подібний висновок за аналогічних фактичних обставин викладено у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у цій справі (провадження № 61-4001св24) за скаргою  ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця Русецької О. О.

За таких обставин суд апеляційної інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув на момент прийняття його до виконання приватним виконавцем Русецькою О. О. правильно скасував ухвалу суду першої інстанції та відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 02 липня 2024 року у справі № 127/2-1455/2010 
(61-1831св24), від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 
2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі 
№ 553/1951/14-ц, на які посилається заявник в касаційній скарзі.

Колегія суддів не бере до уваги доводи заявника за пункт 4 частини другої статті 
389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 цього Кодексу), про те, що справу розглянуто за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання з огляду на таке.

Як відомо з матеріалів справи після перерви, оголошеної в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 24 квітня 2024 року, справу призначено до судового розгляду на 05 червня 2024 року о 10 год 25 хв (а. с. 171).

Згідно із судовою повісткою від 24 квітня 2024 року Дніпровський апеляційний суд повімомив ОСОБА_1 про розгляд справи 05 червня 2024 року о 10 год 25 хв (а. с. 172). Вказана повістка 30 квітня 2024 року була отримана особисто ОСОБА_1 , про що міститься особистий підпис заявника на рекомендовану повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 178).

Відповідно до пункту першого частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Згідно із частиною п`ятою статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Враховуючи вручення ОСОБА_1 судової повістки не пізніше ніж за п`ять днів до дня судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції, доводи заявника про те, що справу розглянуто за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання не підтвердилися під час касаційного перегляду справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, значною мірою зводяться до встановлення протилежних зазначеному обставин та переоцінки доказів. 

Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18). 

У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. 

Наявність у заявника іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятого апеляційним судом судового рішення та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін. 

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2024 року залишити 
без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара