ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

21 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/35295/21	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач), в якому просить:
-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.05.2021 № 0262399-2408-2657 на суму 1636,52 грн та від 28.05.2021 №0262400-2408-2657 на суму 14520,86 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що Головним управлінням ДПС в м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення від 28.05.2021 № 0262399-2408-2657 на суму 1636,52 грн та від 28.05.2021 № 0262400-2408-2657 на суму 14520,86 грн по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.
Вказані податкові повідомлення-рішення направлені відповідачем на адресу поштовим відправленням (рек. лист 0101132525758) та отримані 20.07.2021, що підтверджується роздруківкою інформації з сайту Укрпошта про стан пересилання рекомендованого листа 0101132525758.
Позивач зазначив, що згідно зазначених податкових повідомлень-рішень нараховані податкові зобов`язання за 2020 рік в загальній сумі 16157,38 грн зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме нежитлове приміщення столярна майстерня (літера Е), площею 249,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що позивачу стало відомо при з`ясуванні підстав нарахування податку.
Позивач зазначає, що не є власником вказаного об`єкта нежитлової нерухомості.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно з 25.07.2017 позивач є власником нежитлового приміщення столярна майстерня (літ. Е), загальною площею 249,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 286596093 від 24.11.2021.
ОСОБА_2 , як власнику зазначеного об`єкту нежитлової нерухомості, також був нарахований податок на це майно і такий податок нею сплачений, що підтверджується квитанцією №1215485 від 04.08.2021 на суму 16189,85 грн.
Позивач вважає, що оскільки не є власником зазначеного об`єкта нежитлової нерухомості, то на нього не може бути покладений обов`язок зі сплати податку на таке нерухоме майно, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0262400-2408-2657 від 28.05.2021 на суму 14520,86 грн, № 0262399-2408-2657 від 28.05.2021 на суму 1636,52 грн є помилковими, протиправними та мають бути скасовані.
Просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.
Відповідачем до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва 04.01.2022 надіслано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне.
Згідно з інформаційних баз даних ДПС у м. Києві та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником об`єктів нерухомості, зокрема:
-нежитлове приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1 на першому поверсі, - літера Е-2;
-нежитлове приміщення загальною площею 25,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літ. E-2.
Ha виконання вимог пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, контролюючим органом проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 №0262399-2408-2657, яким визначено суму грошового зобов`язання до сплати у розмірі 1636,52 грн та від 28.05.2021 №0262400-2408-2657, яким визначено суму грошового зобов`язання до сплати у розмірі 14520,86 грн, які направлені засобами поштового зв`язку на податкову адресу платника податку: АДРЕСА_2 та, отримані 05.08.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0101132525758.
Відповідачем зазначено, що під час розрахунку сум грошових зобов`язань, визначених в даних податкових повідомленнях-рішеннях, контролюючим органом було враховано, що рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» зі змінами та доповненнями, затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Києві з метою врахування контролюючим органом під час визначення сум грошових зобов`язань платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у м. Києві за 2019 базовий податковий (звітній) період (рік).
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата на 01.01.2020 встановлена у розмірі 4723,00 грн.
Відтак, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що була застосована під час розрахунку сум грошових зобов`язань у податкових повідомленнях-рішеннях від 28.05.2021 №0262399-2408-2657, №0262400-2408-2657 становила 1,5% від мінімальної заробітної плати, тобто 70,85 гривень (1,5*4723/100=70,85).
Таким чином, контролюючим органом здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік по об`єктах оподаткування, що належать позивачу наступним чином:
- (223,60 м2 * 70,845 грн) – 1320,08 грн березень 2020 року = 14 520,86 грн; 
- (25,20 м2 * 70,845 грн) – 148,77 грн березень 2020 року = 1 636,52 грн; 
де 260 м2; 25,20 м2 – оподатковувана площа об`єкта нерухомого майна; 
70,85 грн – ставка податку у розмірі 1,5 від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020.
Враховуючи зазначене вище, контролюючим органом відповідно до вимог чинного законодавства сформовано податкові повідомлення рішення від 28.05.2021 №0262399-2408-2657, №0262400-2408-2657, внаслідок чого твердження позивача відносно помилковості та протиправності оскаржуваних податкових повідомлень рішень є безпідставними.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято справу №640/35295/21 до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Запропоновано сторонам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати суду через підсистему "Електронний суд" додаткові письмові пояснення по справі та відповідні докази разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) іншій стороні копії письмових пояснень та доданих до них документів.
Адвокатом позивача в інтересах позивача через підсистему "Електронний суд" надіслано додаткові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги та, серед іншого, зазначив, що позивач став жертвою шахраїв і ніколи фактично та на законних підставах не володів об`єктом нерухомості.
Зазначено, що у жовтні-листопаді 2017 року на підставі договорів купівлі-продажу позивач придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Техноком» (код ЄДРПОУ 23931132) нежитлове приміщення загальною площею за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 придбала вищевказаний об`єкт нерухомості раніше ніж позивач, а саме у липні 2017 року, про що позивачу на момент придбання відомо не було.
Згодом, позивачу стало відомо про те, що «... 03.09.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА З про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019101080000089 від 31.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, а саме, на нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2, шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження.
Обґрунтовуючи дане клопотання, прокурором зазначено, що Київською місцевою прокуратурою № 8 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42019101080000089 від 31.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням у даному провадженні встановлено, що невстановлені особи внесли завідомо неправдиві відомості до договорів купівлі-продажу б/н від 10.03.2000 та б/н від 04.04.2000, на підставі яких 25.09.2017 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА 4 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення № 1 площею 223,6 кв.м. та № 2 площею 25,2 кв.м. по вул. Мельникова, 89-А, літ. Е-2 за ТОВ Фірма «Техноком».
Так, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення № 1 площею 223,6 кв.м. та № 2 площею 25,2 кв.м. по вул. Мельникова, 89-А, літ. Е-2, встановлено, що 25.09.2017 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказані приміщення за ТОВ Фірма «Техноком» договорів купівля-продажу б/н від 10.03.2000 та б/н від 04.04.2000, з ознаками підробки.
Згідно інформації КП КМ БТІ від 11.06.2019 р. встановлено, що за адресою: АДРЕСА 1, нерухоме майно літ. Е-2 на праві власності не зареєстровано.
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення №1 площею 223,6 кв.м. та АДРЕСА_2 на праві приватної власності належать ОСОБА 5, який, в свою чергу, передав їх у іпотеку....».
Ухвалою слідчого суді Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року по справі № 759/15995/19 клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА З про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42019101080000089 від 31.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України задоволено частково. Накладено арешт на майно, а саме, на нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м. по АДРЕСА_1 в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м. по АДРЕСА_1 в літ. Е-2, шляхом накладення заборони на його відчуження. (номер судового рішення в ЄДРСР 84052806).
Арешт на майно чинний і по цей день. Вищевказаний арешт майна, накладений судом, перешкоджає позивачу у встановленому законом порядку відмовитись від майна та анулювати відповідний запис у реєстрі. Матеріали кримінального провадження на даний час до суду не передані. Нотаріальні справи вилучені (ухвала слідчого судді від 09.08.2019 р. по справі № 759/14413/19). Ухвалою слідчого судді у скасуванні арешту було відмовлено. (ухвала від 29.10.2019 р. у справі № 759/18479/19).
У липні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні шляхом вселення та виселення.
Даний позов був заявлений ОСОБА_2 , як законним власником об`єкта нерухомості з метою захисту своїх прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року по справі № 761/29459/19 було задоволено спільну заяву сторін про визнання мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні шляхом вселення та виселення. 
Згідно затвердженої судом мирової угоди ОСОБА_1 зобов`язується привести свої відносини з ОСОБА_2 у належний стан та укласти з ОСОБА_2 договір оренди нежитлового приміщення протягом тижня з моменту затвердження судом даної мирової угоди на умовах, які сторони досягнуть окремо.
На виконання затвердженої судом мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було укладено договір оренди нерухомого майна від 31 грудня 2019 року та нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 01 січня 2020 року було передано ОСОБА_1 за актом прийому-передачі в оренду. 
Позивач і до теперішнього часу на підставі укладеного із власником нерухомого майна, ОСОБА_2 , договору оренди користується нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 як орендар та сплачує власнику орендну плату, що підтверджується платіжною інструкцією Приватбанку від 05 березня 2025 року про сплату позивачем на користь ОСОБА_2 оренди за лютий 2025 року.
Отже, фактичні обставини та докази свідчать про те, що позивач, ОСОБА_1 , фактично не набув прав власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та не являється платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлове приміщення столярна майстерня (літера Е), площею 249,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , як власнику вищезазначеного об`єкту нежитлової нерухомості, був нарахований податок на це майно і такий податок нею був сплачений, a тому позивач не погоджується із спірними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідачем через підсистему "Електронний суд" надіслано додаткові пояснення, в яких виклав аргументи аналогічні відзиву та просив відмовити в задоволенні позовних вимоги.
Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 761/30249/25.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником об`єктів нерухомості, зокрема: нежитлового приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2; - нежитлове приміщення загальною площею 25,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літ. Е-2. 
Також в матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11 жовтня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОКОМ» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., зареєстрований в реєстрі за № 786, об`єктом договору є нежитлове приміщення загальною площею 223,60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2; та копія договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 листопада 2017 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1675, об`єктом договору є нежитлове приміщення загальною площею 25,20 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, буд. 89-А, приміщення 2 на другому поверсі, літера Е-2.
Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 28.05.2021 № 0262399-2408-2657, на підставі підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України на суму 1636,52 грн. Об`єктом оподаткування є нежитлове приміщення загальною площею 25,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літера Е-2.
Сума податку розрахована (25,20 м2 * 70,845 грн) – 148,77 грн березень 2020 року = 1636,52 грн; де 25,20 м2 – оподатковувана площа об`єкта нерухомого майна; 70,85 грн – ставка податку у розмірі 1,5 від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020.
Також, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 28.05.2021 №0262400-2408-2657 на підставі підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України на суму 14520,86 грн. Об`єктом оподаткування є нежитлове приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2.
Сума податку розрахована (223,60 м2 * 70,845 грн.) – 1320,08 грн березень 2020 року = 14 520,86 грн; де 223,60 м2 – оподатковувана площа об`єкта нерухомого майна; 70,85 грн – ставка податку у розмірі 1,5 від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020.
Оскаржувані рішення були направлені засобами поштового зв`язку та отримані позивачем особисто 20.07.2021.
Незгода позивача із прийнятими податковими повідомленнями-рішенням зумовила його звернення до суду із даним позовом.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі – ПК України). 
Однією з функцій контролюючого органу є здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (пп. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191 ПК України). 
Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюється статтею 266 розділу ХІІ ПК України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. 
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: 
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; 
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості – на 120 кв. метрів; 
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. 
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). 
Підпунктом 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги та ставки з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають, зокрема у власності фізичних осіб. 
Згідно пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. 
За приписами пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. 
Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» зі змінами та доповненнями, затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Києві (далі – Положення) з метою врахування контролюючим органом під час визначення сум грошових зобов`язань платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у м. Києві за 2020 базовий податковий (звітній) період (рік). 
Відповідно до п.2.1 Положення об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 3.1 Положення). 
Ставка податку встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. 
Ставки податку для об`єктів житлової та /або нежитлової нерухомості встановлюються відповідно до таблиці №1 до цього Положення (п. 5.1 та 5.2 Положення). 
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі – Закон № 1952- IV) (застосовується судом в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. 
Пунктом 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок) було затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який визначає процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів та об`єкти таких прав. 
Відповідно до п. 26 Порядку відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора. 
Пунктом 57 Порядку визначено, що інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, про об`єкти та суб`єктів таких прав (обтяжень) містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відомості з його невід`ємної архівної складової частини, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, їх обтяжень. 
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пп. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України). 
У відповідності до абз. 1 п. 74.1 ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. 
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики (п. 74.3 ст. 74 ПК України). 
Таким чином, повноваження контролюючого органу полягають виключно у розрахунку, формуванні та надсиланні податкових повідомлень-рішень платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно. 
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 2020 рік згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником об`єктів нерухомості: 
- нежитлове приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, буд. 89-А, приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2; 
- нежитлове приміщення загальною площею 25,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літ. Е-2. 
За приписами пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
На виконання вимог пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України відповідачем проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 № 0262399- 2408-2657, яким визначено суму грошового зобов`язання до сплати у розмірі 1 636,52 грн та від 28.05.2021 №0262400-2408-2657, яким визначено суму грошового зобов`язання до сплати у розмірі 14 520,86 грн.
Судом перевірено наведений відповідачем розрахунок податку та не встановлено порушень. 
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом відповідно до вказаних вище вимог ПК України правомірно сформовано податкові повідомлення – рішення від 28.05.2021 № 0262399-2408-2657 та № 0262400-2408-2657.
Доводи позивача про те, що власником об`єкту оподаткування – нежитлових приміщень є інша фізична особа, суд вважає неприйнятними.
Правовстановлюючими документами підтверджено, що власником об`єкту оподаткування нежитлового приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, буд. 89-А, приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2, та нежитлового приміщення загальною площею 25,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літ. Е-2 станом на 2020 рік являється саме позивач.
Суд перевіряє дії та рішення суб`єкта владних повноважень виключно на час вчинення таких дій та прийняття спірних рішень.
Податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відносно об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік прийняті відповідачем 28.05.2021. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що у 2020 році власником нежитлового приміщення загальною площею 223,60 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, буд. 89-А, приміщення 1 на першому поверсі, літера Е-2, та нежитлового приміщення загальною площею 25,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2 на другому поверсі, літ. Е-2 є інша фізична особа, позивачем суду не надано.
Ініціювання позивачем оскарження в судовому порядку договорів купівлі-продажу в 2025 році також по вищевикладеним мотивам не свідчить про те, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про те, що відповідач довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя 	Н.М. Басова