ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року
м. Київ
справа № 204/1362/25
провадження № 61-72св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра 
від 31 липня 2025 року у складі судді Черкеза Д. Л. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Петешенкової М. Ю., Свистунової О. В., і виходив з такого.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У лютому 2025 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), назву якого було змінено наДругий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення майна з-під арешту.
2. На обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зазначало, що 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є 
ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0301/0608/71-105, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 
55 000, 00 дол. США на строк по 02 червня 2038 рік зі сплатою за користування кредитними коштами 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. 
3. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є 
ПАТ «Сведбанк», та відповідачкою було укладено іпотечний договір 
№ 0301/0608/71-105-Z-1, за умовами якого в іпотеку банку відповідачка передала нерухоме майно, а саме квартиру 
АДРЕСА_1 . 
4. У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості ПАТ «Сведбанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно. Рішенням Красногвардійського районного суду 
м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 у справі №2-869/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0608/71-105 
від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 54 235,00 дол. США; заборгованість по простроченим процентам - 
5 962,99 дол. США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038,70 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру 
АДРЕСА_1 , яка складається з: 1 - коридор; 2 - комора; 3 - санвузол; 4- кухня; 5 - житлова; І - лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м, житлова площа: 17,2 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн.
5. На виконання вищезазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 
16 листопада 2012 року, Красногвардійським районним судом 
м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-869/2011 від 26 квітня 2013 року. У подальшому вказаний виконавчий лист було пред`явлено для примусового виконання до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Одеса).
6. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник 
ВАТ «Сведбанк») та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу 
№ 15, за умовами якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі права вимоги за кредитним договором №0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та 
ОСОБА_1 , перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 
7. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за іпотечним договором №0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 2008 року, що укладений між 
ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 . Зазначене також було встановлено ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про заміну стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 30 грудня 2013 року у справі 204/9829/13 ц.
8. Позивач зазначав, що на квартиру, яка є предметом іпотеки, органом ДВС накладено арешт (реєстраційний номер обтяження: 2858048), підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року. 
9. Водночас, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було стороною виконавчого провадження НОМЕР_1, в рамках якого накладено спірні обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно. Накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки, обмежує права ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як іпотекодержателя. 
10. Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просило суд: зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого: 686095112101), що є предметом іпотеки 
ТОВ «ФК «Вектор Плюс», який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 (реєстраційний номер обтяження: 2858048). 

Стислий виклад позиції відповідачки
11.  ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог 
ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Зазначала, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» через сплив близько 9 років з часу повернення у 2014 році виконавчого документу повторно не пред`являло його для виконання, не зверталось до органів виконавчої служби із заявами про стан виконавчого провадження, не цікавилось чи вчиняються виконавчі дії, у зв`язку із чим судом було відмовлено у поновленні строку для пред`явлення його до виконання.
12. У позовній заяві позивач неодноразово наголошує на численних порушеннях своїх прав, проте, не надає жодних посилань на судові рішення у справах № 2-869/11, № 804/10749/15, № 204/4456/16-ц, в яких вже встановлені факти, які спростовують позовні вимоги у цій справі. Зокрема, судовими інстанціями встановлено законність постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року. З моменту набрання чинності судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто з 2014 року, та на його виконання, позивач повинен був реалізувати свої права в межах справи 
№ 2-869/11 та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», як сторона виконавчого провадження. З окремим позовом про звільнення майна з- під арешту позивач з 2014 року до суду не звертався, тому строк позовної давності за такими вимогами сплив. Вважала посилання позивача на положення частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в обґрунтування позовних вимог безпідставним, оскільки вказана норма не може бути застосована безвідносно до виконавчого провадження, якого на сьогоднішній день не існує. Крім того, позивачем у справі про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту за статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», є особа, яка є власником, або якій належить таке майно. Водночас, власником спірного майна є вона та її право власності позивачем не оспорюється. 
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
13. Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 31 липня 
2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відмовлено.
14. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що наявність нескасованого арешту на квартиру АДРЕСА_3 дійсно порушує його права, свободи чи законні інтереси, як іпотекодержателя. Відповідачка ОСОБА_1 не є особою, яка накладала або за клопотанням чи в інтересах якої було накладено арешт на спірну квартиру, а тому не порушувала права позивача. Більш того, арешт було накладено з метою захисту прав саме іпотекодержателя.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції
15. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» залишено без задоволення, а рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року - без змін.
16. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, з огляду на недоведеність позивачем факту порушення його прав чи законних інтересів у зв`язку з накладенням спірного арешту. Товариством не було вжито жодних заходів для поновлення запису про право власності на квартиру. 
Узагальнені доводи касаційної скарги
17. 02 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 31 липня 
2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
18. Як на підставу касаційного оскарження, товариство посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норми права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 
2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16, у постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 05 червня 2019 року у справі № 392/1829/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 910/10984/18, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 11 червня 2020 року у справі №910/10006/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17, від 07 грудня 2021 року у справі № 910/1671/20, від 05 травня 2025 року у справі № 199/9897/22, від 07 травня 2025 року у справі № 522/1027/20, а також, що судами встановлено обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
19. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не урахували, що позов пред`явлено до належного відповідача -боржника у виконавчому провадженню, за якою зареєстроване іпотечне майно. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
20. Товариство посилається на те, що згідно з рішенням приватного нотаріуса 
Цукурової С. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року, яке не скасоване в установленому законом порядку, за іпотекодержателем зареєстровано право власності на квартиру. Вважає, що суди безпідставно не урахували, що письмові докази (паперові документи) є пріоритетнішими за електронні відомості з реєстру речових прав на нерухоме майно. Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності у цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.
21. Акцентує увагу на тому, що товариство не є боржником у виконавчому провадженні, а тому збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням прав позивача.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
22. Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
23. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 204/1362/25, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
24. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2026 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Ступак О. В., справа призначена судді-доповідачу.
25. 10 квітня 2026 року матеріали цивільної справи № 204/1362/25 надійшли на адресу Верховного Суду.
26. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
27. 24 лютого 2026 року Другий правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.
28. Зазначає, що доводи скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій. Водночас, порушень норм матеріального чи процесуального права, які є обов`язковою підставо для скасування чи зміни рішення, не встановлено.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
29. 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є 
ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 
№ 0301/0608/71-105, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 
55 000,00 дол. США на строк з 03 червня 2008 року по 02 червня 2038 року включно, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.
30. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 
від 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», як іпотекодержателем, та 
ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, 03 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № 0301/0608/71-105-Z-1, згідно з яким іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме квартиру 
АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору 
купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С. В. 03 червня 2008 року.
31. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 
від 05 листопада 2012 року по справі № 2-869/11 задоволено позовні вимоги 
ПАТ «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 
№ 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 54 235,00 дол. США; заборгованість по простроченим процентам - 5 962,99 дол. США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038,70 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1 - коридору; 2 - комора; 3 - санвузол; 4 - кухня; 5 - житлова; І - лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м, житлова площа: 17,2 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн.
32. На виконання вищевказаного рішення суду по справі № 2-869/11 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 26 квітня 2013 року було видано виконавчий лист щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому стягувачем було зазначено ПАТ «Сведбанк», а боржником - ОСОБА_1 , а також 26 серпня 2013 року було видано виконавчий лист щодо стягнення судового збору.
33. На підставі рішення загальних зборів від 29 квітня 2013 року було змінено найменування ПАТ «Сведабанк» на ПАТ «Омега Банк».
34. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Омега Банк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 
2008 року, а також договір про відступлення прав за іпотечними договорами, зокрема за іпотечним договором № 0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 
2008 року, що укладений між банком та ОСОБА_1 .
35. Постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О. О. про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки.
36. 14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О. О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житлову квартиру 
АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 601 197,99 грн, а також заборонено здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу.
37. Вказане обтяження було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 жовтня 2013 року, номер запису про обтяження - 2858048, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423114905 від 17 квітня 2025 року.
38. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 
від 30 грудня 2013 року по справі № 204/9829/13-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року, було задоволено заяву ПАТ «Омега Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи - ТОВ «ФК «Вектор Плюс», Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на стягувача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у виконавчому провадженні у справі №2-869/2011.
39. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 
від 05 лютого 2016 року у справі № 804/10749/15 відмовлено у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії. 
40. 22 липня 2015 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С .С. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатами розгляду 
якої 22 липня 2015 року приватним нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23065250. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
41. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 
від 29 березня 2016 року у справі № 804/578/16 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурову С. С. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за 
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на квартиру 
АДРЕСА_1 .
42. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року скасовано в частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С. С. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на квартиру 
АДРЕСА_1 . Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.
43. Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року було скасовано і провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
44. З відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра № 154213 
від 25 червня 2024 року вбачається, що на виконанні відносно боржника 
ОСОБА_1 перебували виконавчі провадження: № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 11 серпня 2014 року на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника); № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 серпня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення судового збору у розмірі 1 820,00 грн, виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 26 серпня 2014 року на підставі пункту 10 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 знищені відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року 
№ 1829/5.
45. У серпні 2024 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зверталося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
46. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 
від 07 жовтня 2024 року у справі № 2-869/11, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа залишено без задоволення.
47. Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 2-869/11 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на ухвалу Красногвардійського районного суду 
м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.
48. Також, у листопаді 2024 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звертався до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з квартири 
АДРЕСА_1 . Однак листом вих. № 317253 від 05 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» повідомлено, що правові підстави для зняття арешту в рамках завершеного виконавчого провадження відсутні.
Позиція Верховного Суду
49. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
50. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
51. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
52. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
53. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
54. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
55. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
56. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження 
№ 14-144цс18, пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі 
№ 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19, підпункт 7.23) та від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20 (провадження 12-10гс22, підпункт 8.47)).
57. Крім того, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 58 постанови від 26 січня 2021 року у справі 
№ 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), пункті 23 постанови 
від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) та підпункті 8.49 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20 (провадження № 12-10гс22), спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
58. Звертаючись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, 
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зазначало про порушення його прав, як іпотекодержателя, через наявність нескасованого арешту на іпотечне майно, накладеного державним виконавцем у процесі виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчий документ у якому було повернуто.
59. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
60. Згідно з частинами шостою, сьомою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
61. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
62. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності у боржника заборгованості перед кредитором.
63. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
64. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у редакції, чинній на час накладення арешту на майно (далі - Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV), а на момент розгляду справи в судах порядок зняття арешту з майна боржника врегульовано частинами третьою, четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII).
65. Верховний Суд у постановах від 30 червня 2021 року в справі № 337/800/19, від 14 грудня 2022 року в справі № 362/2317/21 зазначав, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.
66. У постанові від 31 травня 2023 року у справі № 296/314/19 Верховний Суд дійшов висновку, згідно з яким позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений як власником, так і особою, яка має передбачене законом речове право на чуже майно.
67. Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, згідно з якими у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
68. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
69. Схожі за змістом норми містить Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у частинах першій, другій статті 40.
70. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 вказала, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
71. Частиною третьою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено особливості процедури зняття арешту з майна, зокрема, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.
72. Відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт може бути знятий за рішенням суду.
73. Аналогічні положення містять частини третя, п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
74. Отже, суд має відповідну компетенцію для розгляду справи про зняття арешту з майна, накладеного під час виконавчих процедур.
75. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2025 року у справі № 370/471/21.
76. Колегія суддів ураховує, що наявна зареєстрована заборона відчуження майна, здійснена на користь самого іпотекодержателя, і не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем, адже в такому випадку державна реєстрація права власності за іпотекодержателем не свідчить про суперечність уже зареєстрованому обтяженню (подібні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 916/5073/15 та від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19).
77. Водночас, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження хоч і не позбавляє іпотекодержателя можливості звернути стягнення на предмет іпотеки та зареєструвати за особою право власності на спірне домоволодіння, проте створює перешкоду у здійсненні правомочностей власника, зокрема права розпорядження належним йому майном. Такі обставини свідчать про порушення прав позивача, гарантованих статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319 ЦК України.
78. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 932/6999/21.
79. Більш того, згідно з листом Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05 грудня 
2024 року № 317253, наданому у відповідь на звернення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про зняття спірного арешту, зняття такого арешту можливе лише у порядку статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
80. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зазначено, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. 
81. Суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не урахували, що виконавчий документ, під час примусового виконання якого було накладено спірний арешт, повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, у поновленні строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачеві відмовлено, матеріали виконавчого провадження знищені.
82. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
83. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
84. Позов у справі, що переглядається в касаційному порядку, про звільнення майна з-під арешту пред`явлено іпотекодержателем ТОВ «ФК «Вектор Плюс», що було підтверджено судами у судових справах № 204/9829/13, № 804/10749/15, №804/578/16, № 2-869/11 та не заперечувалося відповідачкою при розгляді цієї справи, до ОСОБА_1 , яка є титульним власником нерухомого майна, іпотекодавцем та мала статус боржника у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, у межах якого було накладено спірний арешт. Орган державної виконавчої служби, за постановою якого було накладено спірний арешт, правильно залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
85. Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивачем не доведено факту порушення його прав та законних інтересів.
86. Колегія суддів ураховує посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву на пропуск позивачем позовної давності, однак зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 вже зазначала, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права, а тому є різновидом негаторного позову.
87. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2026 року у справі № 359/7436/24.
88. Негаторний позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця і на таку вимогу не поширюється позовна давність.
89. Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
90. З урахуванням наведеного, оскільки у справі не вимагається збирання та додаткова перевірка чи оцінка доказів, обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, про що обґрунтовано зазначено в касаційній скарзі, оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» задовольнити.
2. Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення майна з-під арешту.
3. Зняти арешт з квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого: 686095112101), який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 (реєстраційний номер обтяження: 2858048).
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович