КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/1164/2026
справа №755/15590/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хромової О.О., повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У вересні 2024 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності, з 01 липня 2014 року є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії. Позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й до квартири АДРЕСА_2 .
23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511).
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.
Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості, між відповідачем та позивачем не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації до ТОВ «Євро-Реконструкція» не надавалася.
19 липня 2021 року між ТОВ "Євро-Реконструкція" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 05 червня 2021 року успадкувала квартиру АДРЕСА_3 , відповідно остання є споживачкою послуг ТОВ "Євро-Реконструкція" з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Вказує, що до спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Зазначає, що відповідачка не надавала інформації/документів позивачу щодо відкриття спадщини, також договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості між позивачем та відповідачкою не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачем послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації не надавалась.
Відповідачка своєчасно з жовтня 2016 року не вносила плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з грудня 2018 року за послуги з гарячого водопостачання та з листопада 2021 року за абонентське обслуговування, в результаті чого станом на 01 серпня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 41 243,62 гривень, з яких 36 872,37 гривень ? заборгованості за теплову енергію, 2 792,48 гривень - заборгованість за гаряче водопостачання, 1 578,77 гривень - абонентська плата.
З посиланням на статтю 625 ЦК України вказує, що у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання із відповідачки підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 5 549,22 гривень та 3% річних у розмірі 1 473,83 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Євро-Реконструкція" заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 41 243,62 гривень, інфляційну складову боргу в розмірі 5 549,22 гривень, 3% річних у розмірі 1 473,83 гривень. Стягнути судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2016 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 36 872,37 грн та постачання гарячої води за період з грудня 2018 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 2 792,48 грн, заборгованість за абонентською платою за період з листопада 2021 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 1 578,77 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 5 549,22 грн, 3 % річних у розмірі 1 473,83 грн, що разом становить 48 266,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що період виникнення заборгованості передує даті набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Частиною 1 статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вказав, що до складу спадщини входили також зобов`язання спадкодавця з оплати спожитих комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 .
Суд першої інстанції врахував, що 02 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 (спадкодавець) та ТОВ «Євро-Реконструкція» укладено договір № б/н про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Суд вказав на відсутність будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачкою, та ненадання доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.
Суд також погодився із заявленими позивачем вимогами про нарахування сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, тому стягнув з ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 5 549,22 грн та 3 % річних у розмірі 1 473,83 грн за період до 23 лютого 2022 року.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин у справі.
Вказує, що була позбавлена права на захист і змагальність сторін, оскільки не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
У зв`язку із неповідомленням відповідачки про розгляд справи, остання була позбавлена заявити про застосування позовної давності. Звертає увагу, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість за період із жовтня 2016 року по 01 серпня 2024 року. Провадження у справі відкрито 16 вересня 2024 року. 
Суд першої інстанції не встановив фактичні обставини щодо надання комунальних послуг і не дослідив належні докази. Суд дійшов помилкового висновку, що відповідачка споживала послуги до 19 липня 2021 року без договору й не надала доказів ненадання послуг.
Суд не врахував, що облік послуг гарячої води та опалення здійснюється за даними лічильників у квартирі, а комунікації будинку дозволяють самостійно відключати опалення та гарячу воду. До 01 листопада 2020 року у квартирі ніхто не проживав, опалення було відключене, а гаряча вода не використовувалася, що підтверджується актом демонтажу лічильника теплової енергії від 26 червня 2020 року (показник - 0,308 Гкал) та даними протоколу повірки лічильників від 13 червня 2024 року (показання лічильника гарячої води - «0002»). Звертає увагу, що у зв`язку із наявністю бойлера у квартирі споживання гарячої води не здійснюється.
Позивач наведені дані не врахував і надав до суду розрахунки, які не підтверджують фактичного постачання послуг.
Мотивуючи наведеним, просить застосувати позовну давність. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
01 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "Євро-Реконструкція" на апеляційну скаргу.
Зазначає, що ухвала про відкриття провадження і копія позовної заяви тричі направлялися відповідачці: двічі - за зареєстрованою адресою, один раз - за адресою нерухомого майна. Усі конверти повернулися з відмітками «за закінченням терміну зберігання» або «адресат відсутній». Вказує, що згідно статті 128 ЦПК України листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими.
Звертає увагу, що отримання відповідачкою здійсненого відправлення судом на належну адресу перебуває поза межами контролю суду. Таке відправлення судової кореспонденції є належним, а відповідачка уважається повідомленою про вчинення відповідної процесуальної дії. Оскільки кореспонденцію направлено на офіційно задекларовану адресу, а її не отримання стало наслідком поведінки самої відповідачки, остання уважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
До відзиву додає детальні довідки щодо нарахувань і сплати за комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а також розрахунки заборгованості з урахуванням позовної давності.
Вказує, що для коректного розрахунку послуг на підставі індивідуальних засобів обліку споживачі зобов`язані дотримуватись правил їх використання: прилади мають бути прийняті на абонентський облік виконавця, опломбовані, своєчасно повірені, а їх показники щомісяця передаватися теплопостачальній організації. 
За відсутності переданих показників або недопуску виконавця до приладів обліку протягом трьох місяців виконавець зобов`язаний здійснювати нарахування такому споживачу як такому, чиє приміщення не обладнане засобами розподільного обліку.
Згідно статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що експлуатуються, підлягають періодичній повірці. Наказом Мінекономрозвитку №1747 встановлено міжповірочний інтервал для лічильників води та теплової енергії 4 роки.
Методика розподілу №315 встановлює, що показники приладу обліку, строк повірки якого сплив або який вийшов з ладу чи зазнав несанкціонованого втручання, не приймаються до розподілу до моменту його ремонту/заміни та повторного прийняття на абонентський облік.
Стосовно постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_3 зазначає, що з 01 жовтня 2016 року до 30 вересня 2019 року квартира обліковувалась як така, що обладнана індивідуальним засобом обліку теплової енергії №1472772. З 01 жовтня 2019 року до 08 липня 2020 року індивідуальний лічильник був знятий з абонентського обліку через закінчення строку повірки, у зв`язку з чим нарахування здійснювались за даними будинкового вузла обліку пропорційно опалювальній площі. З 09 липня 2020 року після проходження повірки прилад знову прийнято на абонентський облік.
У період, коли показники індивідуального засобу обліку передавались, нарахування здійснювались за цими даними; коли показники не передавались за будинковим приладом обліку з подальшим перерахунком після отримання показників індивідуального лічильника. 
У довідці про нарахування та сплату відображено, що у спірний період позивач проводив донарахування до мінімального споживання у випадках, коли індивідуальний засіб обліку фіксував менший ніж мінімальний рівень споживання, а також включав гігакалорії, витрачені на загальнобудинкові потреби та забезпечення роботи систем опалення, відповідно до вимог Методики розподілу.
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, містить детальний порядок визначення та розподілу теплової енергії, спожитої будинком на загальнобудинкові потреби, зокрема й нерозподіленого залишку, який підлягає пропорційному розподілу між споживачами.
Щодо послуги з постачання гарячої води вказує, що з початку спірного періоду 01 грудня 2018 року до 29 лютого 2020 року квартира АДРЕСА_3 обліковувалась у ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» як така, що обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води заводський №14134889.
У період з 01 березня 2020 року до 30 червня 2020 року квартира обліковувалася як така, що не обладнана індивідуальним засобом обліку гарячої води, оскільки зазначений засіб обліку знято з абонентського обліку у зв`язку із закінченням терміну його повірки.
З 01 липня 2020 року індивідуальний (розподільний) засіб обліку гарячої води заводський №14134889 поновлено на абонентський облік на підставі наданих документів про проведену повірку.
У зв`язку з викладеним за період з грудня 2018 року до лютого 2020 року нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснювалося на підставі переданих (зафіксованих) показників індивідуального засобу обліку. У місяці, коли показники не передавалися, нарахування проводилося за показаннями загальнобудинкового (комерційного) засобу обліку виходячи з однієї особи-користувача, з подальшим перерахунком після отримання даних індивідуального лічильника.
За період з березня 2020 року до червня 2020 року, коли індивідуальний засіб обліку був знятий з обліку, нарахування здійснювалося: за нормою споживання (березень-травень 2020 року); за показаннями загальнобудинкового засобу обліку виходячи з однієї особи-користувача (червень 2020 року).
З липня 2020 року до закінчення спірного періоду (липень 2024 року) нарахування здійснювалося на підставі показників індивідуального лічильника, а у разі їх непередання - за показаннями загальнобудинкового засобу обліку з наступним перерахунком після подання фактичних даних.
Окрім того, з листопада 2021 року відповідачці нараховується плата за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ).
Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315, у кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, необхідний для функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП. Обсяг ФГВ становить частку від теплової енергії, використаної на приготування гарячої води. Згідно пункту 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182, споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на ФГВ у разі відключення (відокремлення) його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Нарахування за ФГВ здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, пропорційно визначеному відповідно до Методики розподілу обсягу.
Таким чином, усі споживачі, у тому числі ті, які не користуються послугою з постачання гарячої води або мають індивідуальні водонагрівачі, зобов`язані щомісячно сплачувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП.
Зазначає, що для спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачка повинна була подати власний контррозрахунок або альтернативну версію нарахувань із зазначенням відповідних показників, формул розрахунку та обґрунтуванням, які саме дані мають бути враховані у спірному періоді. Лише у разі подання таких даних розрахунок позивача може вважатися спростованим або таким, що викликає обґрунтовані сумніви. Натомість звичайне заперечення розміру боргу не може уважатися його спростуванням, оскільки воно ґрунтується виключно на суб`єктивних припущеннях.
Щодо заяви відповідачки про застосування позовної давності в апеляційному суді зазначає, що відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони, поданою до ухвалення рішення судом.
Звертає увагу, що апеляційний суд може прийняти таку заяву лише у випадку неналежного повідомлення особи про розгляд справи або за наявності інших поважних причин, які унеможливлювали подання заяви у суді першої інстанції. У цій справі таких підстав немає, оскільки ухвала про відкриття провадження та матеріали позову неодноразово надсилалися на адресу реєстрації відповідачки, а також на адресу об`єкта нерухомості; повернення кореспонденції із позначками «за закінченням строку зберігання» та «адресат відсутній» підтверджує саме належне направлення, а не відсутність повідомлення.
Щодо обчислення строків позовної давності звертає увагу, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної давності продовжувалися на весь період дії карантину, запровадженого з 12 березня 2020 року та продовженого до 30 червня 2023 року.
Крім того, з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності зупиняється на час дії воєнного стану відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини"). Воєнний стан безперервно продовжується і станом на теперішній час діє.
Таким чином, загальна позовна давність автоматично продовжена на час дії карантину, а від 24 лютого 2022 року ? зупинена на весь період дії воєнного стану.
Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
07 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на відзив ТОВ «Євро-Реконструкція».
Зважаючи на ту, обставину, що розділом V ЦПК України не передбачено подання заперечення на відзив, колегія суддів уважає це письмовими поясненнями щодо обставин справи.
Відповідачка вказує, що подавши до апеляційного суду докази, позивач не обґрунтовує не можливість їх подання до суду першої інстанції.
Відомості Єдиного державного реєстру свідчать, що керівником позивача є ОСОБА_3 , а головним бухгалтером ОСОБА_6. Разом з цим, подані позивачем до апеляційного суду розрахунки заборгованості теплової енергії та гарячого водопостачання підписано невстановленою особою замість начальника відділу розрахунків з населенням ОСОБА_7 а також економістом І категорії ОСОБА_4 .
Довідки про нарахування та сплату комунальних послуг теплової енергії, гарячого водопостачання підписані заступником начальника відділу розрахунків з населенням ОСОБА_8
Позивач у своїх поясненнях помилково стверджує, що мав право нараховувати плату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води без урахування показань квартирних засобів обліку. Зокрема, він зазначає періоди, протягом яких індивідуальні лічильники нібито були зняті з абонентського обліку через закінчення строку повірки, та періоди їх подальшого поновлення.
Такі твердження позивача суперечать чинному законодавству, оскільки частина 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлює обов`язок суб`єкта господарювання, який надає комунальні послуги, забезпечувати періодичну повірку, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, що використовуються для розрахунків за теплову енергію і воду. Аналогічні норми містяться у Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, які прямо передбачають, що періодична повірка квартирних засобів обліку проводиться за рахунок виконавця, а справляння плати без урахування їх показань не допускається, за винятком окремо передбачених випадків.
Згідно пунктів 9, 30, 32 Правил №630, саме виконавець контролює міжповірочні інтервали, організовує повірку, обслуговування і ремонт лічильників, тоді як споживач зобов`язаний лише оплачувати фактично надані послуги. Порядок подання квартирних лічильників на періодичну повірку визначений постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08 липня 2015 року. Виконавець зобов`язаний завчасно, не пізніше ніж за місяць до настання строку повірки, належним чином повідомити споживача рекомендованим листом або іншим підтверджуваним способом.
Звертає увагу, що відповідачка є споживачкою послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, виконавцем яких є позивач, а тому обов`язок щодо своєчасного проведення повірки, обслуговування і ремонту індивідуальних засобів обліку, встановлених у квартирі відповідачки, повністю покладено саме на позивача. Будь-яких доказів направлення відповідачці письмового повідомлення про необхідність проведення повірки у встановленому законом порядку позивач не надав.
Отже, в умовах, коли саме позивач був зобов`язаний забезпечити належне проведення повірки, а доказів повідомлення споживача не існує, позивач не мав правових підстав знімати індивідуальні засоби обліку з абонентського обліку та здійснювати нарахування за загальнобудинковими лічильниками або за нормами споживання.
Таким чином, наведені позивачем розрахунки заборгованості є недопустимими доказами, оскільки подані з порушенням процесуальних вимог; підписані неуповноваженими особами; не містять показань індивідуальних лічильників; базуються на неправомірному нарахуванні плати без урахування показань засобів обліку, обов`язок повірки та обслуговування яких покладено законом на самого позивача.
Звертає увагу, що відповідно до акту приймання та передавання робіт із встановлення вузла обліку теплової енергії від 15 липня 2020 року показники лічильника опалення №1472772 становили 0,309 Gcal. Відповідно до акту пломбування від 24 червня 2024 року показники лічильника опалення №1472772 становили 4,612 Gcal. Станом на теперішній час показання лічильника опалення №1472772 становлять 4,612 Gcal.
Отже, відповідно показань зазначеного лічильника опалення з грудня 2018 року по 01 серпня 2024 року відповідачкою було спожито 4,304 Gcal, що за тарифами наведеними позивачем складає 5 967,42 грн.
Щодо показань лічильника постачання гарячої води вказує, що відповідно до додатку до протоколу повірки лічильника гарячої води від 13 червня 2024 року показники лічильника гарячої води №14134889 становлять 0002 м3.
Станом на теперішній час показання лічильника гарячої води №14134889 також становлять 0002 м3, оскільки відповідачка користується бойлером і не використовує воду з системи централізованого постачання гарячої води. Відповідно до тарифу зазначеному в розрахунках позивача вартість спожитих відповідачкою послуг з гарячого водопостачання починаючи з моменту встановлення лічильника по 01 серпня 2024 року може становити 151,92 грн.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.
Представниця ТОВ "Євро-Реконструкція" - Кравченко О.П. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про прийняття доказів долучених до апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів зазначає про таке.
Згідно з частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у разі, якщо особа обґрунтує неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від неї.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам справи в реалізації ними процесуальних прав, зокрема права на подання доказів, а також забезпечує рівність сторін та змагальність процесу.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачка відповідно до вимог статті 128 ЦПК України уважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом першої інстанції, однак фактично не скористалася правом на подання доказів та заперечень у повному обсязі на цій стадії розгляду справи.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та зміст долучених до неї доказів, колегія суддів враховує, що такі докази безпосередньо стосуються предмета доказування у справі, мають значення для правильного вирішення спору, а їх неприйняття може призвести до формального підходу при апеляційному перегляді та порушення засад справедливого судочинства.
З огляду на викладене, керуючись принципами змагальності сторін, диспозитивності та забезпечення права на справедливий суд, колегія суддів дійшла висновку про можливість прийняття та дослідження доказів, поданих на стадії апеляційного перегляду, оскільки це сприятиме повному, всебічному та об`єктивному встановленню обставин справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці ОСОБА_1 , представниці позивача ТОВ "Євро-Реконструкція" - Кравченко О.П., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Згідно пункту 1.1 Статуту позивача ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" створене учасниками та здійснює свою діяльність на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю» та інших нормативних актів, чинних на території України, а також цього статуту.
Згідно пункту 3.1 Статуту Товариство здійснює господарську діяльність з метою задоволення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах, а також отримання прибутку і реалізації на основі одержаного прибутку соціальних та економічних інтересів учасників та членів трудового колективу Товариства.
Основні види господарської діяльності Товариства визначені пунктом 3.3. Статуту, зокрема, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 28-30).
На підставі рішення №198 від 01 червня 2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" видано ліценцію. Вид господарської діяльності - постачання теплової енергії (а.с. 19).
Відповідно до даних свідоцтва про право власності СТА №450461 від 08 жовтня 2015 року квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 21).
Згідно даних договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 02 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ "Євро-Реконструкція" та ОСОБА_2 , убачається, що предметом договору є зобов`язання виконавця своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Згідно розділу 4 укладеного договору убачається, що у квартирі установлено такі засоби обліку: гаряче водопостачання №14134889 з початковим показником "0"; централізоване опалення №1472772 з початковим показником "0,308" (а.с. 17).
Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №391214766 від 16 серпня 2024 року убачається, що квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_1 . Дата час державної реєстрації - 05 червня 2021 року (а.с.22).
Згідно даних відповіді №783286 від 13 вересня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру убачається, що задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 з 20 грудня 1983 року значиться: АДРЕСА_5 .
19 липня 2021 року між ТОВ "Євро-Реконструкція" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до пункту 1 укладеного договору виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Згідно розділу 4 укладеного договору убачається, що у квартирі установлено такі засоби обліку: лічильник централізованого опалення №830369_1472772 з початковими показаннями 1,713 та лічильник типу апатор гарячого водопостачання №830369_14134889 з початковим показником 2,5.
Пунктом 5 договору №460326/369 від 19 липня 2021 року визначено тарифи за послуги (з врахування ПДВ), починаючи з 01 жовтня 2019 року тарифи становлять: 1) з централізованого опалення: без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 35,67 гривень за м.кв; з будинковим та квартирним приладом обліку теплової енергії 1 341,53 гривень за Гкал; 2) з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильника до системи гарячого водопостачання 80,28 за м.куб; за умови відсутності рушникосушильника 74,22 гривень за м.куб (а.с. 15-16 зворот).
Підпунктом 1 пункту 17 договору визначено обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені договором строки.
Згідно даних розрахунку заборгованості постачання теплової енергії за період жовтень 2016 року - липень 2024 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , обліковується заборгованість у розмірі 36 872,37 гривень, 3% річних у розмірі 1 395,37 гривень, інфляційні втрати у розмірі 5 358,37 гривень. (а.с. 7-9).
Згідно даних розрахунку заборгованості постачання гарячої води за період грудень 2018 року - липень 2024 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , обліковується заборгованість у розмірі 2 793,48 гривень, 3% річних у розмірі 77,63 гривень, інфляційні втрати у розмірі 179,86 гривень (а.с. 10-12).
Згідно даних розрахунку заборгованості плати за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по липень 2024 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , обліковується заборгованість у розмірі 1 578,77 гривень, 3% річних у розмірі 0,85 гривень, інфляційні втрати у розмірі 10,99 гривень (а.с. 13-14).
До апеляційної скарги скаржницею додано копію акту про демонтаж лічильника теплової енергії від 26 червня 2020 року, згідно даних якого лічильник №1472772 із показаннями 0,308 демонтовано (а.с. 64).
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №542 від 09 липня 2020 року убачається, що теплолічильник LQM III-Elf №1472772 за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 76).
Згідно даних акту приймання та передавання робіт із встановлення вузла обліку теплової енергії №3288530 від 15 липня 2020 року убачається, що встановлено засіб обліку Apator №1472772. Показник енергії становить 0,309 (а.с. 67).
19 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до директора ТОВ "Євро-Реконструкція" із заявою про проведення перерахунку вартості наданих послуг із централізованого опалення / централізованого постачання гарячої води із грудня 2018 року по липень 2021 року у зв`язку із смертю власника ОСОБА_2 (а.с. 69).
З даних акту демонтажу/монтажу приладу обліку від 13 червня 2024 року убачається, що за адресою АДРЕСА_4 , виконано демонтаж теплового лічильника №1472772. Показники зазначено 4,612 Gcal/738,937 м3 (а.с. 65).
Із даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ06801210624162 від 21 червня 2024 року убачається, що теплолічильник єдиний LQM-III-Elf DN 15 зав. №1472772 відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 75).
Згідно даних акту пломбування засобу обліку від 24 червня 2024 року убачається, що представником ТОВ "Євро-Реконструкція" здійснено опломбування засобу обліку із заводським №1472772 із показаннями 4,612 Gcal/739,024 м3 (а.с. 66).
З даних додатку до протоколу повірки №410-240613003/4 від 13 червня 2024 року убачається, що за адресою АДРЕСА_4 встановлено лічильники холодного та гарячого водопостачання. Показники лічильника холодного водопостачання становлять 00426, гарячого водопостачання 00002 (а.с. 68).
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №1092/4736 від 01 липня 2020 року убачається, що лічильник води JS90-1.5-02 зав. №14134889 за результатом повірки відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 (а.с. 71).
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №1092/4737 від 01 липня 2020 року убачається, що лічильник води JS90-1.5-02 зав. №14138891 за результатом повірки відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 (а.с. 73).
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-06803130624006 від 17 червня 2024 року убачається, що лічильник води JS DN 15 зав. №14138891 за результатом повірки відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 (а.с. 72).
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-06803130624012 від 17 червня 2024 року убачається, що лічильник води JS DN 15 зав. №14134889 за результатом повірки відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 (а.с. 74).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно даних супровідного листа №755/15590/24/45950/2024 від 16 вересня 2024 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 40).
Згідно даних супровідного листа №755/15590/24/45951/2024 від 16 вересня 2024 року, копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_4 (а.с. 39).
Згідно даних конверту за трек №0600289311936 убачається, що судова кореспонденція направлена відповідачці на адресу; АДРЕСА_5 повернулась відправнику із відміткою "адресат відсутній" (а.с. 42).
Конверт за трек №0600289652725 адресований відповідачці та направлений за адресою: АДРЕСА_4 , повернувся із відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 43-44).
Відтак, у розумінні частини 8 статті 128 ЦПК України відповідачка уважається такою, що була належним чином повідомлена про розгляд справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Таким чином, сам по собі факт користування (або можливості користування) послугами є підставою для виникнення обов`язку з їх оплати.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період (січень 2016 року - січень 2024 року) по 02 лютого 2022 року були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила №630). З 02 лютого 2022 року відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Звертаючись до суду із позовом позивач зазначав, що відповідачі усупереч частини 1 статті 1281 ЦК України не надавали інформацію/документи позивачу щодо відкриття спадщини, також договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачем та позивачем не був укладений, заява приєднання до індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" та мешканцями квартири АДРЕСА_3 з метою їх ідентифікації не надавався.
Як убачається з матеріалів справи, 05 червня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Водночас 19 липня 2021 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Окрім того, 19 липня 2021 року відповідачка звернулась із заявою до позивача щодо проведення перерахунку вартості наданих послуг з централізованого опалення/централізованого постачання гарячої води з грудня 2018 року по липень 2021 року у зв`язку із смертю власника ОСОБА_2 .
Факт укладення зазначеного договору свідчить про те, що станом на 19 липня 2021 року позивач був обізнаний про зміну власника квартири та про прийняття спадщини відповідачкою, оскільки укладення договору можливе виключно з належним споживачем - власником або користувачем відповідного об`єкта нерухомості.
Отже, саме з цього моменту позивач об`єктивно дізнався або повинен був дізнатися про перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця, у тому числі й щодо наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до частин 2, 3 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про прийняття спадщини.
Таким чином, перебіг шестимісячного строку для пред`явлення вимог до спадкоємця у даному випадку слід обчислювати щонайменше з 19 липня 2021 року, коли між сторонами було укладено відповідний договір.
Разом із тим, із матеріалів справи убачається, що з позовом до суду ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося лише у вересні 2024 року, тобто з пропуском установленого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку.
Доводи позивача про те, що відповідачка не повідомила його про відкриття спадщини, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки укладення договору від 19 липня 2021 року свідчить про фактичну обізнаність позивача про зміну власника спірного майна незалежно від виконання відповідачкою обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 1281 ЦК України.
Відповідно до правової природи встановленого статтею 1281 ЦК України строку, його пропуск має наслідком припинення права вимоги кредитора до спадкоємця.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості, яка виникла за життя спадкодавця, не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем спеціального строку для пред`явлення вимог до спадкоємця.
Водночас зобов`язання, що виникли після набуття відповідачкою права власності на квартиру та укладення договору від 19 липня 2021 року, підлягають виконанню відповідачкою як самостійним споживачем житлово-комунальних послуг на загальних підставах.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
Відповідно до даних розрахунку заборгованості з постачання гарячої води убачається, що за період з червня 2021 року по липень 2024 року до сплати за спожиті послуги з постачання гарячої води нараховано 2 994,49 гривень. За вказаний період позивачем здійснено перерахунок на загальну суму - (мінус) 1 327,05 гривень. Відомостей про оплату послуг за заначений період розрахунок заборгованості не містить, а відповідачкою не надано, відтак за послуги з постачання гарячої води за період із червня 2021 року по липень 2024 року підлягає стягненню 1 667,44 гривень.
Відповідно до даних розрахунку заборгованості з постачання теплової енергії убачається, що за період з червня 2021 року по липень 2024 року до сплати за спожиті послуги з постачання теплової енергії нараховано 23 827,98 гривень. За вказаний період позивачем здійснено перерахунок на загальну суму - (мінус) 5 516,82 гривень. Відомостей про оплату послуг за заначений період розрахунок заборгованості не містить, а відповідачкою не надано, відтак за послуги з постачання теплової енергії за період із червня 2021 року по липень 2024 року підлягає стягненню 18 311,16 гривень.
На спростування складених позивачем розрахунків заборгованості за вказаний період відповідачкою не надано контррозрахунку, який, на її думку, відповідав би фактичним обсягам отриманих послуг, натомість доводи відповідачки фактично зводяться до незгоди з проведеними нарахуваннями та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Самі по собі посилання відповідачки на інші обсяги споживання без належного підтвердження методики їх розрахунку та без урахування обов`язкових складових (зокрема, загальнобудинкових потреб) не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Зокрема, доводи відповідачки про те, що обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобів обліку покладено виключно на виконавця послуг, колегія суддів відхиляє як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води у квартирах (приміщеннях), здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.
Отже, закон прямо покладає обов`язок забезпечення належного технічного стану, у тому числі своєчасного проходження повірки індивідуальних засобів обліку, саме на їх власника, а не на виконавця комунальних послуг.
При цьому навіть у випадку, якщо виконавець у певних правовідносинах організовує проведення повірки, це не змінює загального правила щодо неможливості використання показників засобів вимірювальної техніки, строк повірки яких закінчився, для здійснення комерційних розрахунків.
Таким чином, у період, коли індивідуальні засоби обліку не пройшли повірку у встановленому законом порядку, їх показники правомірно не враховувалися позивачем при здійсненні нарахувань, незалежно від причин непроведення такої повірки.
Відповідно до абзацу 6 пункту 13 правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами згідно з пунктом 15 цих Правил.
Відповідно до пункту 15 вказаних правил обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу.
Отже, відповідачка зобов`язана як споживачка приймати участь у витратах теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання навіть у разі її не споживання.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (втрата чинності від 01 травня 2022 року), споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Згідно з пунктом 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Отже, наведені норми матеріального права свідчать про те, що обов`язок зі сплати вартості теплової енергії включає не лише індивідуальне споживання, а й частку теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби, яка підлягає розподілу між усіма споживачами незалежно від наявності чи відсутності індивідуального (автономного) опалення.
Інші доводи апеляційної скарги відхиляються, оскільки не впливають на наведені вище висновки апеляційного суду з урахуванням фактично установлених обставин справи.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Установлено що за період із червня 2021 року по лютий 2022 року з урахуванням здійсненого позивачем перерахунку заборгованості у відповідачки відсутня заборгованість із сплати послуг гарячого водопостачання, що унеможливлює стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість з постачання теплової енергії, колегія суддів зазначає про таке.
З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість виникла, починаючи з жовтня 2021 року та з урахуванням проведених перерахунків становила: за жовтень 2021 року - 28,37 грн, за листопад 2021 року - 1864,06 грн, за грудень 2021 року - 1035,67 грн (1570,55 грн - 534,88 грн), за січень 2022 року - 1346,36 грн (1314,91 грн + 31,45 грн).
Здійснюючи нарахування трьох процентів річних, колегія суддів виходить із того, що їх обчислення здійснюється, виходячи із кількості днів прострочення по кожному щомісячному платежу до 24 лютого 2022 року, за формулою: сума боргу ? 3% ? (кількість днів прострочення / 365).
З урахуванням наведеного, 3% річних становить: за жовтень 2021 року (116 днів прострочення) - 0,27 грн; за листопад 2021 року (86 днів) - 13,18 грн; за грудень 2021 року (55 днів) - 4,68 грн; за січень 2022 року (24 дні) - 2,66 грн. Відтак, загальний розмір 3% річних становить 20,78 грн.
Щодо інфляційних втрат, колегія суддів виходить із офіційних індексів інфляції, оприлюднених органами державної статистики, а саме: за листопад 2021 року - 100,8%, за грудень 2021 року - 100,6%, за січень 2022 року - 101,3%.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом послідовного множення суми боргу на відповідні індекси інфляції за кожен місяць прострочення.
З урахуванням наведеного, інфляційні втрати становлять: за жовтень 2021 року (за листопад 2021 - січень 2022) - 0,77 грн; за листопад 2021 року (за грудень 2021 - січень 2022) - 35,63 грн; за грудень 2021 року (за січень 2022) - 13,46 грн; за січень 2022 року - інфляційні втрати не нараховуються, оскільки індекс інфляції за лютий 2022 року не застосовується. Відтак, загальний розмір інфляційних втрат становить 49,86 грн.
Таким чином, перевірений судом розрахунок свідчить, що нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати на заборгованість з постачання теплової енергії підлягають коригуванню та становлять відповідно 20,78 грн та 49,86 грн.
За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права внаслідок чого, оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Установлено, що позивач звернувся до суду із вимогами на загальну суму 48 266,67 гривень.
За результатом розгляду справи у суді апеляційної інстанції вимоги позову задоволено на 41,54% (20 049,24 гривень х 100 / 48 266,67 гривень).
Відтак, з відповідачки на користь позивача на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, слід стягнути 1 257,83 гривень (3 028,00 гривень х 41,54%) пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено на 58,46%, з позивача на користь скаржниці на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, слід стягнути 2 124,20 гривень.
За змістом частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Ураховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України , апеляційний суд уважає за доцільне стягнути з ТОВ "Євро-Реконструкція" на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 866,37 гривень (2 124,20 грн - 1 257,83 грн), застосувавши принцип взаємозаліку.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з червня 2021 року по липень 2024 року у розмірі 18 311,16 гривень та постачання гарячої води за період з червня 2021 року по липень 2024 року у розмірі 1 667,44 гривень, інфляційну складову боргу у розмірі 49,86 гривень, 3 % річних у розмірі 20,78 грн, що разом становить 20 049,24 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 866,37 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 04 травня 2026 року.

го ОСОБА_5 носю нормосю права.XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова