Справа№938/1734/25 
Провадження № 2/938/84/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року      селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Александрової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «Українські фінансові операції») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 44370,07 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір № 4516584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов цього договору: тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 4000 гривень, строк кредиту 360 днів із 30.03.2024 року по 25.03.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. В подальшому позичальником підписано додатковий договір від 30.03.2024 року та відповідно кошти у розмірі 2300 гривень від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на картку споживача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4516584 від 30.03.2024 року в період з 30.03.2024 року по 27.02.2025 року включно первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 34132,62 грн.
Ухвалою суду від 27.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано за клопотанням позивача від АТ «Ощадбанк» (м.Київ, вул. Госпітальна, 12г) інформацію: щодо підтвердження належності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжної картки № НОМЕР_1 ; щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 банком-емітентом якої є АТ «Ощадбанк» за період з 30.03.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 4000 гривень за ініціативою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»; щодо підтвердження зарахування коштів на картку цього ж позичальника з 30.03.2024 року включно та протягом наступних п`яти днів у сумі 2300 гривень за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
Від АТ «Ощадбанк» до суду поступила витребувана інформація.
Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 154), представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення щодо заочного розгляду справи (а.с 130-131).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду поступила заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.153).
Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій просила змешити заборгованість за нарахованими відсотками.
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У ч. 1 ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.04.2026 року, є дата складення повного судового рішення 05.05.2026 року.
Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що 30.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4516584 про надання споживчого кредиту (а.с. 20-29) шляхом підписання товариством електронним підписом, що створений накладенням на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, а також шляхом підписання відповідачем 30.03.2024 року о 20.08.03 годин електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 94737.
Відповідно до п. 9.7.1 договору він укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим сторонами), в особистий кабінет клієнта/мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
На підписаний сторонами договір уповноваженим працівником товариства накладається кваліфікована електронна печатка товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. 
У п.10 договору вказано реквізити та підписи сторін.
Як вбачається з умов вищезазначеного договору, товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, тип кредиту - кредит, сума кредиту (загальний розмір) 4000 гривень (п.1.2), строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.3); стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п.1.4.1).
Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 99923,40 % річних (п.1.5.1); орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 40 000 гривень (п. 1.6.1).
Згідно із п.2.1 договору кредит надано шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) № НОМЕР_3 .
Крім того, відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4516584 від 30.03.2024 року- таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 29 зворот), в якій вказано загальна вартість кредиту - 40000 гривень, з яких 4000 гривень - тіло кредиту, 36000 гривень- проценти за користування кредитом.
Із паспорта споживчого кредиту підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с. 17-18) вбачається, що сума кредиту становить 4000 гривень, строк -360 днів, мета кредиту споживчі - (особисті) потреби, орієнтовна загальна вартість кредиту – 40000 гривень.
Також 30.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 4516584 про надання споживчого кредиту від 30.03.2024 року (а.с. 34-35) шляхом підписання товариством електронним підписом, що створений накладенням на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, а також шляхом підписання відповідачем 30.03.2024 року о 20.13.43 годин електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 30719.
Відповідно до умов додаткового договору від 30.03.2024 року, тип кредиту - кредит, сума кредиту, яка надається за додатковим договром, - 2300 гривень (п.1.2).
Згідно зі п. 1.3 умов договору внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 300 гривень.» Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 1.4. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 6 300 гривень. 1.5. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору. 1.6. За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 2.497%.
Положенням п. 1.8. передбачено, що з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: за стандартною ставкою 62 942,50 грн. та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 62 942,50 грн.
Згідно із додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4516584 від 30.03.2024 року в редакції Додаткової угоди №4516584-T1 від 30.03.2024 року (а.с. 36 зворот), загальна вартість кредиту 62942,39 гривень, з яких 6300 гривень – тіло кредиту, 56642,5 гривень – відсотки.
Із повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.03.2025 року №1-0603 (а.с. 46, 46 зворот) вбачається, що відповідно до укладеного між товариством та ТОВ «Лінеура Україна» договору про організацію переказу грошових коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року успішно перераховано 30.03.2024 року о 20.14.17 годин кошти в сумі 2300 гривень та 30.03.2024 року о 20.09.18 годин кошти в сумі 4000 гривень на карту НОМЕР_4 , номер транзакції в системі iPay.ua 365266724, 365265334, призначення платежу: зарахування 2300 гривень, 4000 гривень відповідно на карту НОМЕР_1 .
Як вбачається інформації АТ «ОщадБанк» від 25.11.2025 року (а.с. 132), на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_4 . Також, надано підтверджуючі документи щодо зарахування коштів у сумі 4000,00 грн. та 2300,00 грн на банківський рахунок, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну картку.
Таким чином, позивачем доведено факт укладення вищевказаного договору первісним кредитором з відповідачем, а також факт перерахування відповідачу грошових коштів, що не оспорюється останнім.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором №4516584 від 30.03.2024 року (а.с.61-66), заборгованість відповідача становить 41613,84 гривень, з яких 6299,97 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 34132,62 гривень - заборгованість за процентами, 1181,25 гривень – штрафні санкції, при цьому відповідачем добровільно сплачено 18569,38 гривень заборгованості за процентами.
Між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор), 27.02.2025 року укладено договору факторингу № 27/02/2025, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 93-101).
Згідно з відомостями витягу з Реєстру боржників від 27.02.2025 року до договору факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 року (а.с.59-60) ТОВ «Лінеура Україна» передав, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняв право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №4516584 у розмірі 41613,84 гривень, з яких 6299,97 гривень -заборгованість за тілом кредиту, 34132,62 гривень - заборгованість за процентами та 1181,25 гривень – заборгованість за штрафами.
Із розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4516584 від 30.03.2024 року (а.с. 66 зворот) вбачається нарахування процентів у розмірі 3937,50 гривень, за стандартною ставкою 2,5% за період з 28.02.2025 року до 24.03.2025 року.
За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за договором від №4516584 від 30.03.2024 року, укладеним з ОСОБА_1 з первісним кредитором, відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому позивач має право на звернення до суду з цим позовом.
Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів.
Отже, відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, а саме отримавши грошові кошти не повернула їх.
Щодо розрахунку відсотків за кредитним договором, слід зазначити, що за його умовами процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом.
Однак з таким розрахунком за відсотками суд не може погодитися, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року.
Закон України від 22.11.2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Це узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин).
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір №4516584 укладений 30.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому дія пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У ч.1,ч.2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, п.1.4.1 кредитного договору №4516584 укладений 30.03.2024 року щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,50% (стандартна процентна ставка) з урахуванням положень ч. 5 ст.12, ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною.
За наведених обставин, заборгованість відповідача за несплаченими процентами за кредитним договором №4516584, укладеним 30.03.2024 року, становить 22 680 гривень (6300 гривень*1% *360 днів). При цьому, слід врахувати добровільно сплачену відповідачем суму заборгованості за процентами у розмірі 18569,35 гривень, а тому заборгованість за процентами складатиме 4 110,65 гривень (22 680-18569,35).
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за договором №4516584 укладеним 30.03.2024 року становить 6299,97 гривень – заборгованість за тілом кредиту та 4 110,65 гривень – заборгованість за відсотками, що в загальному розмірі становить 10 410,62 гривень.
Вирішуючи вимогу про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Суд акцентує увагу, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 30.03.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За звернення до суду, позивачем оплачено судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при подачі позовної заяви в електронній формі, яка становить 2422,40 гривень та підтверджується платіжною інструкцією №11271 від 20.10.2025 року (а.с. 67).
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 568,40 гривень (10410,62*2422,40/44370,07).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Українські фінансові операції» суду надало:
- договір про надання правничої допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с. 73-74), укладений між адвокатом Дідух Є.О. та позивачем;
- заявка №4516584 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с.40);
- детальний опис робіт (наданих послуг) №4516584 від 14.10.2025 року (а.с.39) в якому адвокт Дідух Є.О. вказав про те, що 14.10.2025 року ним надано правничу допомогу у справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операцій» до ОСОБА_1 ;
- акт приймання-передачі наданих послуг №4516584 від 14.10.2025 року до договору про надання правничої допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с. 38) з якому вказано про те, що адвокат Дідух Є.О. надав, а позивач прийняв послуги, а саме підготовка та подача позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №4516584 про надання споживчого кредиту від 30.03.2024 року – вартість 10 000 гривень.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За таких обставин з позивача на користь відповідача слід пропорційно стягнути відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що становить 2 346,32 гривень (10410,62*10000/44370,07).
Керуючись ст. ст. 137, 141,258,259,265,268 ЦПК України,-
УХВАЛИВ :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4516584 про надання споживчого кредиту від 30.03.2024 року в розмірі 10 410 (десять тисяч чотириста десять) гривень 62 копійок, з яких 6299 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок – заборгованість за тілом кредиту та 4 110 (чотири тисячі сто десять) гривень 65 копійок– заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір в розмірі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 346 (дві тисячі триста сорок шість) гривень 32 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ЄДРПОУ 40966896, адреса місця знаходження: місто Київ, вул.Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Наталія ЧЕКАН