Справа № 161/24359/25  Провадження №33/802/245/26 	Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ковальчука Дмитра Володимировича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. 
В дохід держави з ОСОБА_1 стягнуто 665 грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що: 
- він 19 листопада 2025 року о 18:20 год. в м.Луцьку на вул.Львівській керував автомобілем марки «Кіа Спортедж», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції і швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель Зафіра», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3(б), п.12, 13.1 ПДР та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП;
- він же, у цей час та в цьому ж місці керуючи автомобілем марки «Кіа Спортедж», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) ПДР та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Ковальчук Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та незаконною. 
Апелянт зазначає про те, що місцевим судом порушено вимоги ст.268, 278 КУпАП, оскільки стороною захисту було подано клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, але воно було судом проігноровано і справу розглянуто у відсутності як ОСОБА_1 так і його як захисника Ковальчука Д.В. У день розгляду справи – 19.02.2026 ОСОБА_1 перебував у відрядженні в Донецькій області, а він як захисник брав участь у розгляді іншої справи в Рожищенському районному суді.
Зазначає і про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, факт керування не зафіксовано, а тому у поліцейських не було правових підстав для проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_1 працівником поліції не було надано сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого технічного приладу, за допомогою якого він проходив огляд. Тому вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння є недійсним. У зв`язку з цим, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними і допустимими доказами, які наявні у справі. 
З приводу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то склад цього проступку також відсутній в діях ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Посилаючись на вищенаведене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Наумчук І.П. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду до суду не з`явились. При цьому, захисник подав клопотання, в якому просить апеляційний розгляд проводити у його відсутності та відсутності його довірителя.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.
В оскаржуваній постанові судді від 19.02.2026 суддя вказав, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно у встановленому законодавством строк був повідомлений про дату слухання справи. При цьому, письмових пояснень на адресу суду не надходило.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, у ній міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 19.02.2026, однак у ньому жодним чином не зазначено про його отримання ним.
З апеляційної скарги встановлено, що справу останній раз в суді першої інстанції було призначено на 19.02.2026, однак захисником з метою забезпечення права на захист його довірителя до місцевого суду було подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи з поважних на те причин, – перебування ОСОБА_1 в Донецькій області на виконання службових завдань, а захисник брав участь у розгляді цивільної справи, яка знаходиться на розгляді Рожищенського районного суду Волинської області. 
Такі обставини повністю підтверджені доказами, які містяться у справі. 
Проте, суд першої інстанції 19.02.2026 розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 і його захисника та постановив судове рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи те, що від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із дорученням відповідних доказів поважності неможливості прибуття до суду на 19.02.2026, однак суд всупереч цьому розглянув її у їх відсутності, то апеляційний суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 був позбавлений передбаченого законодавством права на захист. 
Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.
Сторона захисту в апеляційній скарзі висловила позицію про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не підтверджується належними і допустимими доказами, які наявні в справі у зв`язку з чим судове рішення є необґрунтованим і незаконним.
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного. 
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №20618 від 19.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.
Пунктом 2.3(б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний  бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення (ст.124 КУпАП) характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).
Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №200617 від 19.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.9(а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно із п.2.9(а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона цього правопорушення (ч.1 ст.130 КУпАП) відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вчинення ОСОБА_1 вищевказаних адміністративних правопорушень підтверджуються зібраними у справі та дослідженими апеляційним судом доказами. Так, його вина у вчиненні цих адміністративних проступків доводиться: 
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №20618 від 19.11.2025, складеним за ст.124 КУпАП, та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №200617 від 19.11.2025, складеним за ч.1 ст.130 КУпАП, які підписані ОСОБА_1 ;
- схемою місця ДТП від 19.11.2025 в якій, окрім іншого, зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортного засобу. Така схема підписана учасниками ДТП, у тому числі ОСОБА_1 без жодних зауважень;
- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 19.11.2025, де він зазначив, що коли він рухався автомобілем і починаючи рух від пішохідного переходу, відчув сильний удар в свій транспортний засіб іншим автомобілем марки «Кіа Спортедж», номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, водій вказаного автомобіля перебував в стані алкогольного сп`яніння;
- частково наряду з іншими доказами і письмовим поясненням ОСОБА_1 від 19.11.2025 в яких він, окрім іншого, зазначив про те, що рухався автомобілем, не побачив інший автомобіль та здійснив з ним зіткнення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2025, та чеком із спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 7510» від 19.11.2025 з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння та за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння – 2,08%. З таким результатом він погодився, що також доводиться відеозаписом з боді-камери, на якому зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 ;
- рапортом працівника поліції Стельмашук І., в якому фактично викладено ті обставини, що у протоколах, які складені щодо ОСОБА_1 ;
- відеозаписом з боді-камери працівника поліції, на якому відображено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Так, він після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння пройшов огляд, його результат був позитивним – 2,08%, з яким він погодився та не виявив бажання проходити медичний огляд. ОСОБА_1 також було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені законодавством і складено адміністративні матеріали, які він без жодних зауважень підписав.
Апеляційний суд вважає, що відеозапис наряду з іншими доказами в сукупності фактично підтверджує ті обставини, які викладені у протоколах про адміністративне правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також є належними і допустимими доказами у справі, оскільки містять ті відомості, які підлягають доказуванню. 
Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколах про адміністративне правопорушення.
При цьому, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із посиланням на те, що матеріали справи не містять не містять доказів про те, що транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, оскільки про механічні пошкодження зазначено у схемі ДТП, яка підписана у тому числі ОСОБА_1 без жодних зауважень, а також письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 . Окрім того, сам ОСОБА_1 при наданні пояснень на місці події зазначив про те, що він здійснив зіткнення з іншим автомобілем.
Повністю безпідставними є також твердження сторони захисту про те, що працівники поліції не мали права проводити огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із посиланням на те, що його ніхто не зупиняв, оскільки працівники поліції прибули за викликом на місце ДТП, до якої і був причетний автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Тому посилання на недійсність огляду на стан алкогольного сп`яніння є неспроможними. 
Таким чином, усі апеляційні твердження сторони захисту щодо недоведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпА, фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, оскаржувана постанова судді на підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
За ч.2, 6 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.3-8 цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вчинені було 19.11.2025.
Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом – 08.06.2026 закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі в частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Водночас, апеляційний суд на підставі ст.23, 33 КУпАП враховуючи характер вчиненого проступку за ч.1 ст.130 КУпАП, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП - однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Окрім того, на підставі Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Таким чином, апеляційну скарга в даній справі підлягає до часткового задоволення. 
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ковальчука Дмитра Володимировича задовольнити частково.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року, - скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Провадження в даній справі щодо ОСОБА_1 в частині, що стосується ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 цього ж Кодексу, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду        В.А. Подолюк