Справа №345/1713/26 
Провадження № 2/345/1668/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
11.03.2026 р. представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» - адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович звернувся до суду з вищенаведеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року, в сумі: 33 186,96 грн. на користь позивача, судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що 13.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит № 7292194, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений договором. ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості. Вищевказаний кредитного договір було укладено в електронній формі та з дотриманням ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані відповідачу шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок. 29.07.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення прав вимог № 108-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Суму заборгованості за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року було визначено первинним кредитором ТОВ «Мілоан», який передав позивачу відповідний розрахунок заборгованості згідно договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т від 29.07.2024 р. Сума заборгованості відповідача становить 33 186,96 грн., відповідно до виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 7 832,98 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 24 353,98 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 1 000,00 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі 33 186,96 грн., а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ «ОЩАДБАНК» інформацію щодо банківської картки на ім`я  ОСОБА_1 .
31.03.2026 року АТ «ОЩАДБАНК» на виконання вимог ухвали суду направили на адресу суду витребувану інформацію.
20.05.2026 року представник відповідача - адвокат Чорненький Я.Б. подав до суду заяву, в обґрунтування якої вказує, що згідно із інформацією, яка міститься у військовому квитку відповідача ОСОБА_1 та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що на момент отримання кредиту, відповідач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 , на яку він був призваний 18.04.2022 року у зв`язку з мобілізацією та з якої він був звільнений відповідно до підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок» 30.04.2025 року. Окрім цього зазначив, що оскільки на час укладення кредитного договору № 7292194 від 13.01.2024 року він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватись штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову, а тому представником відповідача визнаються позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 832,98 грн., а заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 24 353,98 грн. не визнається. Щодо стягнення із відповідача судових витрат у розмірі сплаченого судового збору то вважає, що він підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених судових витрат. Щодо стягнення із відповідача витрат, які понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., то зазначив, що аналізуючи надані докази, незначну складність справи, враховуючи ціну позову, значення справи для сторін, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, критерій розумності розміру судових витрат щодо конкретних обставин та фінансового стану обох сторін, а також те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000,00 грн. У зв`язку цим просить суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7 832,98 грн. за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року, витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної суми позову та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві та клопотанні про розгляд справи зі відсутності представника просить розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов розгляд справи просив проводити без його участі.
Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 13.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит № 7292194 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений договором.
Згідно з кредитним договором кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору (105 днів) надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (10 000,00 грн.), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плату) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості у встановлений п. 1.4 договору (27.04.2024).
Згідно п. 2.2.1, 2.4.1, 2.5 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом ТОВ «Мілоан» не пізніше 27.04.2024 року. Сплату заборгованості по кредиту/сплату комісії за управління та обслуговування кредиту одним із способів зазначених на сайті ТОВ «Мілоан».
Відповідно до п. 6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток та інші засоби.
Згідно п. 6.2. договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SМS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SМS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SМS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Відповідно до п. 6.3. договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил.
Згідно п. 6.4. договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов кредитного договору підтверджується платіжним дорученням № 120189096 від 13.01.2024 року.
Також належність банківського рахунку відповідачу та отримання ним 13.01.2024 коштів у сумі 10 000,00 грн. підтверджується інформацією, яка надана АТ «ОЩАДБАНК» на вимогу суду.
В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 7292194 від 13.01.2024 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 748294, надісланого позичальнику 13.01.2024 року о 14 год. 00 хв. на номер телефону НОМЕР_2 .
Отже, підписаний відповідачем кредитний договір за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора вважається таким, що укладений та не суперечить вимогам законодавства.
Вказане підтверджує також правова позиція, викладена у постанові ВС від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами, передбаченими вимогами чинного законодавства.
Таким чином судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договірних відносин досягли згоди з усіх істотних умов таких перед їх укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т від 29.07.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 33 186,96 грн. 
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
04.02.2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» зверталось до ОСОБА_1 з претензією про погашення кредитної заборгованості вих. № 23773822/2411 виконання зобов`язання за договором № 7292194 від 13.01.2024 року, а саме негайно погасити заборгованість у сумі 33 186,96 грн.
Представник позивача - адвокат Чорненький Я.Б. у заяві від 20.05.2026 року визнав заборгованість за основною сумою позики у розмірі 7 832,98 грн., водночас заперечив проти стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 24 353,98 грн., посилаючись на те, що на момент укладення кредитного договору відповідач проходив військову службу у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який передбачає ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом на період проходження військової служби.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в статтях 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(станом на день укладення кредитного договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Відповідно до статті 1Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.
З моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буду здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на момент подання позову в Україні діяв особливий період.
Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду
Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема підпункту 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Як вбачається з інформацією, яка міститься у військовому квитку відповідача ОСОБА_1 та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що на момент отримання кредиту, відповідач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 , на яку він був призваний 18.04.2022 року у зв`язку з мобілізацією та з якої він був звільнений відповідно до підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок» 30.04.2025 року
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 з 18.04.2022 року, поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.
Суд зазначає, що відсутність звернення ОСОБА_1 до кредитора не спростовує той факт, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.
Оскільки загальна сума заборгованості за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року відповідно до виписки з особового рахунка становить 33 186,96 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 832,98 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 24 353,98 грн.; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту - 1 000,00 грн., нарахованих за період з 13.01.2024 по 26.05.2024 року, тобто у період, коли відповідач перебував на військовій службі у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 , до якої був призваний 18.04.2022 року у зв`язку з мобілізацією та з якої звільнений 30.04.2025 року відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та комісії за вказаним кредитним договором.
Аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд враховує, що відповідачем частково погашено заборгованість за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року на загальну суму 5 288,00 грн., що підтверджується відомостями про щоденні нарахування і погашення ТОВ «Мілоан» за період з 13.01.2024 по 26.05.2024 року, а саме: 10.03.2024 року - 1 045,02 грн. у рахунок погашення тіла кредиту та 1 275,98 грн. - у рахунок сплати процентів; 12.03.2024 року - 515,00 грн. процентів, 100,00 грн. комісії за управління та обслуговування кредиту та 374,00 грн. у рахунок погашення тіла кредиту; 25.03.2024 року - 100,00 грн. комісії, 374,00 грн. у рахунок погашення тіла кредиту та 515,00 грн. процентів; 11.04.2024 року - 374,00 грн. у рахунок погашення тіла кредиту, 100,00 грн. комісії та 515,00 грн. процентів.
З урахуванням встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, а також часткового визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що початкова сума кредиту за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року становила 10 000,00 грн. Водночас, з огляду на те, що відповідач у відповідний період проходив військову службу, нарахування процентів та комісій за користування кредитом є неправомірним, хоча фактично такі нарахування здійснювалися.
З урахуванням цього, а також беручи до уваги часткове погашення відповідачем заборгованості у загальному розмірі 5 288,00 грн., суд вважає, що всі здійснені платежі підлягають зарахуванню виключно в рахунок погашення основної суми кредиту (тіла кредиту), із виключенням їх віднесення на сплату процентів та комісій.
Таким чином, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 4 712,00 грн. (10 000,00 грн. - 5 288,00 грн.).
Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року у загальному розмірі 4 712,00 грн., яка складається виключно із заборгованості за основною сумою боргу, тоді як вимоги про стягнення процентів та комісій задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 33 186,96 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 4 712,00 грн. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 378,05 грн. (2 662,40 грн. х 4 712,00 грн. / 33 186,96 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Також представник позивача просить стягнути судові витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Вирішуючи дане клопотання по суті зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. представник позивача надав суду: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт наданих послуг № Д/18056 від 12.02.2026 року, яким підтверджується фактичне надання правничої допомоги, а також детальний опис наданих послуг із зазначенням їх змісту та витраченого часу, зокрема: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції; складення позовної заяви; подання заяви до суду від імені клієнта.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим. На його думку, заявлена сума не відповідає фактичному обсягу наданих адвокатом послуг, складності справи та витраченому часу, оскільки справа є типовою, не містить складних фактичних чи правових питань та розглядалася у спрощеному позовному провадженні. Крім того, відповідач звернув увагу, що підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів не потребувала значних затрат часу або проведення складних правових досліджень, у зв`язку з чим вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу неспівмірним із характером та обсягом наданих послуг та таким, що підлягає зменшенню до розумного розміру, який, на думку відповідача, не повинен перевищувати 2 000,00 грн.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши їх співмірність зі складністю справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи, ціною позову, обсягом наданих правничих послуг, а також беручи до уваги твердження відповідача про їх необґрунтованість, суд виходить із необхідності дотримання критеріїв реальності, розумності та співмірності судових витрат. Дослідивши подані докази, суд встановив, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають обсягу фактично наданих адвокатом послуг та характеру вчинених процесуальних дій у справі. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та про те, що такі витрати є співмірними та обґрунтованими.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1 135,80 грн. (8 000,00 грн. х 4 712,00 грн. / 33 186,96 грн.).
Керуючись ст.ст.525-527, 530, 625, 629, 1049, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором № 7292194 від 13.01.2024 року, в сумі: 4 712,00 грн., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) сплачений судовий збір в сумі 378,05 грн. та 1 135,80 витрат за надання професійної правничої допомоги.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 08.06.2026.

Головуючий: