Справа № 526/341/26
Провадження № 2/526/693/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

22 червня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричка С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/341/26 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
в с т а н о в и в:

10 лютого 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами в розмірі 30 155,00 грн.
Ухвалою від 17 лютого 2026 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. 
Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 19.02.2016, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника.
Відповідач ОСОБА_1 цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 20.02.2026 року. 
09.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єгорова С.О. надійшов відзив на позовну заяву в якій з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню. 
Зазначає, що надані позивачем копії договорів, а саме від 03.07.2025 року №06006-07/2025, від 27.04.2025 року №2205539, які укладено в електронній формі, не відповідають вимогам ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а тому не є належними доказами. Вважає, що позивачем не доведено факт укладення сторонами вказаних договорів, як і не доведено факт видачі коштів у кредит. Зауважує, що наданий розрахунок заборгованості за спірними кредитними договорами є внутрішним документом фінасової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити чи передавалися в дійсності позичальнику кошти в кредит. Також, заперечує щодо нарахування суми заборгованості за відсотками та штрафами. проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування. Окрім того, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік». 
Таким чином, враховуючи, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, а позивачем не доведено наявність заборгованості ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами у розмірі зазначеному у розрахунках, доказів про отримання кредитних коштів відповідачем до суду не надано, тому просить суд відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі. Разом з тим, просить витребувати у позивача оригінал договору про надання фінасового кредиту№06006-07/2025;Договору про спожичий кредит №2205539 від 27.04.2025з додатками; Паспорт споживчого кредиту №2205539 від 27.04.2025. 
13 березня 2026 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити зазначаючи, що пояснення відповідача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 03.07.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06006-07/2025, 27.07.2025 року між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2205539, вищевказані договори укладено в електронній формі, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні вищезазначених договорів. 
Зауважує, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч, укладання угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено, що є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів. Водночас наголошує на тому, що у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа у відповідно до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Тобто верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС первісного кредитора. ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами) договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. 
Відповідачем безпосередньо заперечується факт укладення ним Кредитного договору з Первісними кредиторами, разом з тим сторона захисту фактично намагається спростувати аргументи шляхом їх не доведеності позивачем. 
Щодо розрахунку заборгованості зазначає наступне. В цілому заперечивши позовні вимоги відповідачем належними та допустимим доказами розрахунок заборгованості не спростовано. Тому вважає що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і просить задовольнити їх у повному обсязі.
Оскільки відповідачем не спростовано презумпції правомірності кредитного договору, тому всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитними договорами: № 06006-07/2025 від 03.07.2025, №2205539 від 27.04.2025 повідомляє, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
До відповіді на відзив на позовну заяву позивачем додано копії документів, на яких ґрунтуються його заперечення стосовно доводів позивача. З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи позивач просив суд врахувати та долучити до матеріалів справи: низку доказів, які доводять перерахування первинними кредиторами на рахунок відповідача кредитних коштів, копії реєстрів боржників та інше. 
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2026 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригінали наступних доказів: Договору про надання фінасового кредиту№06006-07/2025;Договору про спожичий кредит №2205539 від 27.04.2025з додатками; Паспорт споживчого кредиту №2205539 від 27.04.2025. 

У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
23 березня 2026 на виконання ухвали суду від 16.03.2026 представником позивача надано витребувані документи.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 03.07.2025 між  ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено кредитний договір № 06006-07/2025 на суму 5 000,00 грн, строком на  строком на 120 днів, дата погашення кредиту 30.10.2025 р., процентна ставка 0,90 % в день, комісія за видачу кредиту в сумі 500,00 грн. (що складає 10,00 % суми кредиту), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Y991, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку , на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 1.5 Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів картки № 4149-62хх-хххх-3063 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6).
Положенням п. 5.3. Договору № 06006-07/2025 обумовлено, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого Графіку платежу за відповідний платіжний період, та до дати погашення заборгованості.
Згідно п. 2.1. п. 2 кредитного договору перед укладенням цього Договору Товриство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів:
-Отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
-Отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється , otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фото фіксації особи із використанням методу розпізнання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки\сторони, що містить фото власника, з подальшим накладення КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. 
Відповідно до п.п. 2.3 п. 2 кредитного договору, для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту;кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії з споживачами. Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України. 
Відповідно до п.п. 2.5 п. 2 кредитного договору, для створення Особистого кабінету клієнт на сайті Товариства вводить свій особистий або або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від Товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію. Після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту , заповнює Заявку-Анкету (п. 2.6)
Згідно п. 7.6 кредитного договору, підписанням кредитного договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил.
Згідно Додатку № 1 до Договору визначено графік платежів та загальну вартість кредиту, що становить 10 900,00 грн. (а.с. 13).
Договір та додаток № 1 до нього, з обумовленими у Договорі умовами підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y991.
На виконання умов Кредитного договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 000, 00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, яку той вказав при оформленні кредитного договору №06006-07/2025. Як вбачається із листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3426-251230091550 від 30-12-2025р., 03.07.2025 року 14:15:03 успішно перераховано кошти в сумі 5 000,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
Таким чином, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору та не повернув грошові кошти кредитодавцю за кредитним договором.
29.10.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29102025, у відповідності до умов якого, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників,.
Згідно із п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за, кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Пунктом 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. 
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників від 29.10.2025, підтверджує факт переходу від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с. 17).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29102025 від 29.10.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 15 405,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 355,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4 550,00 заборгованість за штрафами; 500,00 грн, сума комісії за видачу кредиту. (а.с. 29).
31.10.2025 на виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило фінансування, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. ( а.с 18)
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.10.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Згідно з розрахунку ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість ОСОБА_1  за кредитним Договором №06006-07/2025 від 03.07.2025 року складає 15 405,00 грн.
Разом з тим, 27 квітня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 2205539. На підставі кредитного договору відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн, строком на 345 днів, з процентною ставкою 3257,21 відсотків річних, денна процентна ставка складає 0,97%. Комісія за надання кредиту становить 1250,00 грн. і нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.2, 1.3, 1.5.1 Договору).
Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватись позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Дата повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 07.04.2026 (дата остаточного погашення заборгованості) (а.с. 24-29).
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Згідно з п.1.1 договору, кредит вважається день перерахування ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2 Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1 Кредитного договору.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 погодився на укладення Договору про споживчий кредит №2205539 підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором 968108 (а.с.32-33).
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікація позичальника.
Відповідно до заяви на отримання кредиту №2205539 відповідач підтвердив достовірність наданої інформації.
Факт перерахування кредитних коштів від ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» за кредитним договором № 2205539 від 27.04.2025 ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням №742599179 від 27.04.2025, згідно якого було перераховано кошти ОСОБА_1 на його платіжну карту в сумі 5 000 грн., маска картки НОМЕР_2 . (а.с 35)
25 липня 2025 року між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 25072025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 37-38).
На виконання Договору факторингу № 25072025 від 25.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 25.07.2025 року (а.с. 39).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №25072025 від 25.07.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2205539 у розмірі 14 750,00 грн, із яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1 250,00 грн. – сума заборгованості по комісії за надання кредиту за увесь строк кредитування ; 3500,00 грн. – заборгованість за обслуговування кредиту; 5000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с. 41).
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 25 липня 2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Отже, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитних договорів, утворилась загальна заборгованість у розмірі 30 155,00 грн., право вимоги до якої отримав позивач згідно договорів факторингу. Вказане підтверджується відповідними розрахунками заборгованості за кредитними договорами.
Відповідачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів погашення заборгованості.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору.
На підтвердження факту укладення даних договорів відповідачем свідчить зазначення в договорах його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.
Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Виходячи з наданих позивачем доказів фінансові установи виконали свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а ОСОБА_1 порушив умови договору та зобов`язання по погашенню позики. 
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доведено набуття права вимоги за договорами № 06006-07/2025, № 2205539.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує проти позову, не визнає додані до позову документи, зокрема посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, позивачем не доведено отримання кредитних коштів на рахунок відповідача за відсутності первинних документів. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 79, 80 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Суд звертає увагу, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.
Також, відповідач мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але не скористався даним правом.
Окрім того, посилання відповідача на той факт, що позивачем не доведено факту підписання з ним договору є безпідставними. 
Суд вважає їх необгрунтованими постільки позивач при подачі позову надавав копії документів, а з метою вичерпної інформації надав підтверджуючі до позову докази.
Оскільки, у кредитному договорі прямо зазначено, що відповідач ознайомлений із правилами надання коштів у позику, отримав інформацію щодо нарахування відсотків, тому підписавши даний договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами.
Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Натомість відповідачем не надано до суду будь-яких доказів відсутності розміру заборгованостей, а тому надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами є чинними.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що сукупність наданих позивачем доказів на підтвердження надання/перерахування відповідачу кредитних коштів не викликає сумніву, а тому позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитних договорів так і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Суд дійшов висновку, що підписавши кредитні договори, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні кредитних договорів волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Ознайомившись з умовами кредитного договору, відповідач мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, що свідчить про свідоме визнання ним умов договору.
Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останнього всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням кредитних договорів. 
На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, фактично погодився зі всіма умовами такого договору.
Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, суд вважає,що відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» ТОВ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» або відмовитись від них протягом 14 днів з моменту укладення договору.
Проте, ОСОБА_1 цього не зробив, натомість користується кредитними коштами, отриманими від позивача. 
Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені Договором про надання фінансового кредиту №06006-07/2025 від 03.07.2025 у розмірі 10 355,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 355,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 
за договором про споживчий кредит №2205539 від 27.04.2025 у розмірі 5 000,00 грн. – заборгованості за основним зобов`язанням за позивачем доведено.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею/неустойкою, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України).
Нарахування суми заборгованості за штрафом за Договором кредиту № 06006-07/2025 від 03.07.2025 у розмірі 4 550,00 грн. а також за договором №2205539 від 27.04.2025 у розмірі 5 000,00 здійснено після 24.02.2022, тобто у період дії в Україні воєнного стану.
Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце уже у період воєнного стану в Україні та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволенню.
Водночас що стосується позовної вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту, то суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Так, згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування" визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином ЗУ "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування", Правління НБУ постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ від 10.05.2007 №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ "Про споживче кредитування".
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
За обставин цієї справи сплата позичальником комісії за надання кредиту передбачена умовами договорів, однак у договорі не зазначено, які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням чи наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Іншими словами незрозуміло за що саме позичальник має сплатити комісію за надання йому кредитних коштів, адже відповідних дій на користь позичальника кредитор, отримавши комісію, вчиняти не зобов`язаний.
Так, у даному випадку сторонами встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування". При цьому інших дій окрім надання безоплатної, за вимогами законодавства, інформації по кредиту на користь позичальника кредитор за сплачену комісію вчиняти не повинен.
Відтак, вести мову про те, що вимоги про сплату позичальником комісії є справедливими та обґрунтованими підстав не має, тому суд вважає недоведеними позовні вимоги про нарахування комісії в сумі 5 250,00 грн.
З урахуванням вище зазначеного, позовна заява ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" підлягає частковому задоволенню.
За приписами ч. 1.ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3328 гривень 00 копійок. Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 50,92%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача становить розмірі 1 694 грн 62 коп.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 527 ч.1, 530, 536, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 273, 280-282, 352-355, п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

- позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2 реквізити IBAN № НОМЕР_4 в АТ «ТАСКОМБАНК») суму заборгованості: 
за кредитним договором №06006-07/2025 в розмірі 10 355,00 грн, з яких:
-5 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-5 355,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором №2205539 в розмірі 5 000,00 грн., з яких:
-5 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 15 355,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 1 694 (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири) грн. 62 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 червня 2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження - м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 35625014.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: С. А. Киричок