ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
03 червня 2026 року	Справа № 322/1268/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Губанова Р.О.,
секретарки судового засідання Петрова А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в заочному порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 
до ОСОБА_1 ,
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» (в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб, далі - третя особа -1); 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (в особі арбітражного керуючого Корницької Олени Олександрівни,)
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Короткий зміст заяв по суті, рух справи.
25 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов.
Узагальненими доводами позовної заяви є те, що 06.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський»/Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальниця/Відповідачка), укладено угоду № 200496433 щодо кредитування (далі - Кредитний договір).
Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальниці у користування кредитні кошти в сумі 9685,28 грн, з встановленим строком користування з 06.04.2016 по 06.04.2018, а Позичальниця зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідачка порушила умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.
20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»/Позивач), набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, зокрема і за Кредитним договором де стороною є відповідачка. 
Станом на 07.08.2025 загальний розмір заборгованості Відповідачки перед Позивачем за Кредитним договором становить 27056,05 грн, з яких: 9281,72 грн - заборгованість за кредитом; 17774,33 грн - заборгованість за відсотками.
Сума збитків з урахуванням 3% річних - 2432,82 грн.
Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 5916,20 грн.
Разом заборгованість становить - 35405,07 грн.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст. ст. 6, 16, 512-516, 526, 530, 536, 610-611, 629, 632, 1046, 1048-1050, 1054 - 1056-1 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 200496433 від 06.04.2016 у загальній сумі розмірі 35405,07 грн.
Також просив поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 , в цьому контексті посилаючись на тривалий спір між позивачем з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі - ТОВ «ФК «Плеяда») і Товариством з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія«Фагор» (далі - ТОВ «ФК «Фагор»), з іншого. Те, що лише на початку 2023 року оригінали документів, які надавали право вимоги за кредитним договорами були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Також в цьому контексті згадуються перехідні положення ЦК України щодо карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) і щодо воєнного стану. 
Ухвалою судді від 01.09.2025 відкрито провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті.
08.09.2025 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту якого випливає, що 06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою було укладено угоду № 200496433 щодо кредитування. 28.04.2016 відповідачкою було здійснено перший платіж на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», згодом їй було повідомлено (11 - 13 червня 2016 року), що право вимоги за кредитним договором № 200496433 передано до ТОВ «ФК «Фагор». В продовж червня - серпня 2016 року відповідачкою повністю погашено борг, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Фагор» видана довідка про таке погашення.
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.11.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, залучено в якості третіх осіб - ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Фагор», встановлено строк на подачу письмових пояснень.
02.12.2025 представником третьої особи - 1 подані пояснення, суть яких зводиться до того, що позовні вимоги позивача до відповідачки є обґрунтованими. 
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.12.2025 визнано обов`язковою явку з судове засідання позивача (представника).
Рішенням Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області» від 30.12.2025 № 2814/0/15-25 змінена територіальна підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя.
В підготовчі судові засідання представник позивача не з`явився, втім 06.04.2026 ним подані додаткові пояснення, а також заява про розгляд справи без його участі. 
Суть пояснень представника позивача зводиться до, того що зобов`язання позичальниці не було виконано належним чином, оскільки ТОВ «ФК «Фагор» не набуло право вимоги за Кредитним договором.
Також представник позивача вважав завищеною суму судових витрат на правничу допомогу, яка надана відповідачці її представником.
Інших заяв чи клопотання сторони і треті особи не подали. 
Враховуючи принцип диспозитивності, ухвалою від 16.04.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справи до судового розгляду по суті.
В нинішнє судове засідання сторони і треті особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення, не прибули.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом.
06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір на підставі заяви і анкети № 200496433 (а.с.32 - 34).
Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальниці у користування кредитні кошти в сумі 9685,28 грн.
Рішенням правління НБУ №14/БТ від 23 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
Відповідачкою повістю виконано вимоги за Кредитними договором, перед ТОВ «ФК «Фагор», що підтверджується довідкою вказаного ТОВ (а.с. 83).
20 липня 2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників за кредитними договорами (а.с. 8, 9).
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» у частині немайнових вимог; застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу; визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор»; зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього (а.с. 11 - 26).
Постановою приватного виконавця від 29 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження зобов`язано ТОВ «ФК Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отриманні ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів-прийому передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 (а.с. 27).
Постановою приватного виконавця від 17 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отриманні ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів-прийому передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 (а.с. 28).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору факторингу №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 200496433 від 06.04.2016 складає 27056,05 грн (а.с. 45 - 47).

Мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.
Зі змісту ст.ст. 76 - 79 ЦПК України випливає, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).
Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання (ст. 518 ЦК України).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1083 ЦК України).
Оскільки зобов`язання за кредитним договором № 200496433 від 6 квітня 2016 року ОСОБА_1 виконала впродовж червня-серпня 2016 року (твердження і докази надані представником відповідачки не спростовані позивачем), тоді як право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» набуло лише 20 липня 2020 року, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки у протилежному випадку, матиме місце подвійне стягнення кредитної заборгованості за одним і тим самим зобов`язанням, що суперечать засадам законності.
Суд зауважує, що саме новий кредитор, а не боржник, несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Отже, з огляду на те, що відповідачка повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 6 квітня 2016 року і на момент його виконання договір факторингу № 1 від 20 травня 2016 року, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» був чинним, суд вважає безпідставними твердження представника позивача і третьої особи -1 щодо наявності заборгованості відповідачки перед позивачем. 
Враховуючи вказане, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 35405,07 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
Відповідно д о положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2).
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч.ч. 4 - 6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачкою надано:Договір про надання професійної правничої допомоги № 0209 від 02.09.2025 (далі Договір № 0209); платіжна інструкція № @2PL536961 від 02.09.2025, якою підтверджуються сплата відповідачкою суми 8000,00 на рахунок реквізити, якого зазначені в договорі № 0209.
В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).
Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, суд вважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг доказів, які надавалась представником відповідачки є невеликим, не потребував тривалого часу і не був складним для отримання ним, а тому суд вважає, що заявлена представником відповідачки сума, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5000,00 грн. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. 

Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:
у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Реквізити учасників справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ідентифікаційний код 42649746;
- відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (ВПО), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду. 

Суддя	Р.О. Губанов