ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 травня 2026 року	Справа №160/7848/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/7848/26 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
31 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) у проведенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 № 3056/1 від 07.10.2025 року з урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, оформлену листом від 27.02.2026 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з дати призначення пенсії, а саме з 11.03.2024 року (або з першого числа місяця, наступного за місяцем виникнення права на перерахунок), на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 № 3056/1 від 07.10.2025 року, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, зазначених у довідці.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату різниці між фактично отриманою та належною до виплати сумою пенсії за результатами перерахунку за весь період, починаючи з 11.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно не провів перерахунок на підставі довідки військової частини. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/7848/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7848/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
29 квітня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач повторює виклад спірного листа-відмови. 
04 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про долучення доказів. До заяви долучено звернення позивача, у відповідь на яке надано відмову, яка є предметом оскарження. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у адміністративній справі №160/7878/26 відмовлено.
Згідно положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
15 січня 2026 року позивач через Електронний кабінет на веб-порталі пенсійного фонду України звернувся до відповідача зі скаргою №ВЕБ-04001-Ф-С-26-029307. Позивач зазначав: «Доброго дня. Звертаюсь до вас с приводу з приводу виплати на День незалежності інваліду війни третьої групи у розмірі 2700гр. так суму нарахували мені, але на картку сума була 1700 гр. дзвоеив на горячу лінію ПФУ мені відповіли, що вам було нараховано пенсіі багато, то це борг ми зняли! Добре! Але мені потім перерахували пенсію по інвалідності і вернули кошти до не отриманних коштів к пенсіі за 11 місяців. А де 1000 гр. котру по вині ПФУ я не отримав !!!? зняли з суми 2700 к дню незалежності. Розберіться будь ласка! дякую». 
Листом відповідача від 27.02.2026 року №22282-4853/Н-01/8-0400/26 надано відповідь на звернення від 15.01.2026 року №ВЕБ-04001-Ф-С-26-029307. У відповіді відповідач описує обставини перерахунку пенсії позивача на підставі довідки військової частини №7/25230/11, а також роз`яснює порядок виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України. 
Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 3 ст.43 Закону №2262-XII встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установленим законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.4 ст. 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
На реалізацію частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 1 цього Порядку пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Судовому захисту підлягає тільки порушене на момент звернення до суду право позивача (тобто на момент звернення позивача до суду порушення його прав має об`єктивно існувати, а обраний ним спосіб захисту має бути ефективним).
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2024 року у справі №990/259/24.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 824/399/17-а.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом зазначеної норми це право [вийти за межі позовних вимог] суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.06.2025 року у справі №280/8605/24.
За обставин даної справи позивач на власний розсуд оскаржив «відмову у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 №3056/1 від 07.10.2025 року … оформлену листом від 27.02.2026 року». 
Цей лист надав сам позивач – лист від 27.02.2026 року №22282-4853/Н-01/8-0400/26. В ньому однозначно для розуміння вказано, що він надається на звернення позивача від 15.01.2026 року №ВЕБ-04001-Ф-С-26-029307.
Таке звернення також надав сам позивач. 
Водночас, ані у зверненні позивача від 15.01.2026 року, ані у листі від 27.02.2026 року не йдеться про перерахунок пенсії позивача (будь-який), в т.ч. на підставі довідки від 07.10.2025 року. 
В усьому тексті листа відповідача від 27.02.2026 року наявна згадка іншої довідки як обставини в межах інших спірних між сторонами відносин (довідка від 05.09.2024 року та інші). 
Отже, позивач не просив перерахувати пенсію на підставі довідки від 07.10.2025 року в своєму зверненні від 15.01.2026 року. Також відповідач не відмовляв позивачу у перерахунку його пенсії при розгляді звернення позивача від 15.01.2026 року. 
Таким чином, об`єктивно не існує «відмова у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 №3056/1 від 07.10.2025 року … оформлену листом від 27.02.2026 року», яка була предметом оскарження у даній справі. 
Така відмова може існувати в межах інших правовідносин між сторонами (в іншому зверненні позивача та іншому листі-відповіді відповідача), однак позивач їх не оскаржував та до суду не надавав, про їх існування не згадував. 
Як наслідок, відсутнє порушення право позивача, за захистом якого він звернувся до суду – не існує «відмови у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 №3056/1 від 07.10.2025 року … оформлену листом від 27.02.2026 року».
Суд враховує, що позивач користується професійною правничою допомогою, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати у відсутності у позивача доступу до правової інформації, необхідної для звернення до суду за захистом його прав. Вказане також свідчить про відсутність потреби у прояві судової ініціативи в аспекті меж судового розгляду (разом з відсутністю і об`єктивних правових підстав для цього). 
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні, також позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко