КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/1243/26 Головуючий у суді І інстанції Буша Н.Д.
Провадження № 22-ц/824/8207/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С. А., суддів: Борисової О. В.,Таргоній Д. О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року цивільну справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.
Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а отже за територіальною підсудністю справа належить до розгляду Дарницькому районному суду міста Києва.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачка через представника - адвоката Захарова О. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин щодо визначення підсудності справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вона звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією його паспорту, долученою до позовної заяви. Позивачці не відомий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не є її чоловіком та відповідно відповідачем у справі. Як зазначалось у позовній заяві, ОСОБА_2 протягом тривалого часу мешкає на тимчасово окупованій території.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства,кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.
Підсудність цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції, визначається статтями 26-30 ЦПК України.
Як передбачено частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Як свідчать матеріали справи, 28 січня 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та, посилаючись на положення частини другої статті 28 ЦПК України, зазначала, що місцем проживання відповідача є м. Артемівськ Перевальського району Луганської області, що наразі є тимчасово окупованою територією.
Згідно із отриманою судом першої інстанції інформацією про задеклароване/зареєстроване місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА від 30 січня 2026 рокугромадянин Республіки Вірменії -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період із 18 жовтня 2013 року по 06 березня 2023 року значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Водночас відповідно до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 вимоги про розірвання шлюбу були пред`явлені нею до громадянина України - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією його паспорту та картки особи - платника податків (а.с. 8-10).
За наявними відомостями у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 28 квітня 2012 року, місце проживання відповідача ОСОБА_2 із 13 грудня 2004 року зареєстроване по АДРЕСА_2 (а.с. 9зв.).
З огляду на наведене, передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що згідно із правилами загальної підсудності спір, який виник між сторонами у цій справі, не відноситься до територіальної юрисдикції Деснянського районного суду міста Києва, оскільки місце проживання відповідача зареєстроване у Дарницькому районі міста Києва.
Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду, суд першої інстанції не врахував, що при зверненні до суду  ОСОБА_1 , як особа, що має статус внутрішньо переміщеної особи, керувалася правилами альтернативної підсудності (підсудність за вибором позивача), при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів, та зазначала, що місцем проживання відповідача є тимчасово окупована територія.
У цьому аспекті суду необхідно зважати на норми частини другої статті 28 ЦПК України та статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22.
З наведених вище підстав колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин щодо визначення підсудності даної справи та вважає висновок суду про передачу позовної заяви за територіальною підсудністю на розгляд до іншого суду таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо передачі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києване відповідає нормам діючого процесуального законодавства, тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, відсутні підстави для розподілу судових витрат позивачки у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: С.А. Голуб

О.В. Борисова

Д.О. Таргоній