ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2026 Справа № 914/1651/25 
за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів,
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Хмельницького 253», м.Львів,
про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі).
Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
Представники cторін:
від позивача: О. Трофимчук,
від відповідача: не з`явився.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1651/25 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Хмельницького 253» про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.06.2025 (суддя ОСОБА_1 ) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.
27.02.2026 у зв`язку із Указом Президента України від 24.02.2026 №162/2026, за яким С. Іванчук призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду, та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 16.12.2025 №8, на підставі розпорядження керівника апарату суду №76 від 27.02.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/1651/25, внаслідок якого визначено суддю Б. Яворського для розгляду даної справи.
Ухвалою від 03.03.2026 справу № 914/1651/25 прийнято до розгляду та розпочато розгляд справи спочатку. Ухвали суду були надіслані сторонам електронним судом, докази про що знаходяться в матеріалах справи. Подальший рух справи у підготовчому провадженні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
У підготовчому засіданні 04.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №914/1651/25 до судового розгляду по суті на 26.05.2026, про що у порядку ст.ст.120-121 ГПК України повідомив відповідача. 
Представник позивача у судове засідання 26.05.2026 з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Відповідач участь повноважного представника у судове засідання 26.05.2026 не забезпечив, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався. 
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» на офіційному сайті (https://lmkp.lte.lviv.ua) було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, зокрема, за адресою: вул. Б. Хмельницького, 253 у м. Львові, проте відповідач у порушення приписів ч. 1 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, не надав згоди та не допустив працівників позивача для встановлення загальнобудинкового вузла обліку гарячої води в будинку, про що складено акт від 04.07.2024. З підстав наведеного, просить суд встановити безстроковий і безоплатний сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води згідно паспорта вузла обліку гарячої води для даного житлового будинку.
Аргументи відповідача.
Відповідач заперечуючи позовні вимоги зазначає, що позивачем не дотримано передбаченої законом процедури попереднього узгодження з власниками квартир умов встановлення вузла комерційного обліку, а також порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір такого встановлення, що свідчить про передчасність і безпідставність вимог про встановлення сервітуту. Стверджує, що ОСББ не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не є власником будівлі та не має повноважень щодо розпорядження спільним майном співвласників квартир будинку, в тому числі повноважень щодо надання згоди на встановлення сервітуту на користування цим майном, оскільки такі повноваження мають виключно співвласники майна у багатоквартирному будинку, до яких і належить звертатися з позовом. При цьому, заперечує щодо встановлення сервітуту на умовах безоплатності та безстроковості, оскільки таке користування має наслідком обмеження права власності. Просить відмовити в задоволенні позову.
Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
У судовому засіданні 26.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності.
Теплові мережі знаходяться на балансі позивача, що підтверджується відомістю від 03.04.2025.
Будинок за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 253 перебуває у спільній власності співвласників та управляється ОСББ «Б. Хмельницького 253».
На виконання п.4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2021, на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» (https://lmkp.lte.lviv.ua) було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, зокрема, за адресою: вул. Б. Хмельницького, 253 у м. Львові. Також позивачем 03.02.2024 було надіслано на адресу ОСББ повідомлення №09-1199-01/24 про намір встановлення вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання. Повторно скероване повідомлення відповідач отримав 14.02.2025, однак відповіді позивачу не надіслав.
04.07.2024 відповідач не допустив працівників позивача до будівлі для виконання робіт зі встановлення вузлів комерційного обліку, про що складено акт, який долучено до матеріалів справи.
З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з позовом про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і ч.3 ст.402 ЦК України та вважає, що встановлення такого не нанесе збитків відповідачу і не буде обтяжливим для нього.
У відповідь на вказаний лист ОСББ «Б. Хмельницького 253» листами від 22.03.2024 та від 23.04.2024 з метою подальшого погодження умов встановлення комерційного вузла обліку, звертався до позивача із проханням надати інформацію про детальнi умови функціонування вузла комерційного обліку, нюанси його експлуатації, відповідальність сторін, технологiчнi особливостi роботи самого приладу облiку тощо. ОСББ зазначило, що у повідомленні про намір встановлення вузла обліку відсутня повна інформація щодо умов встановлення вузла обліку, зокрема, проектної документації, вартості приладу обліку та розміру внеску за його встановлення. У зв`язку з цим просив позивача повідомити таку інформацію додатково з метою наступного узгодження умов та прийняття співвласниками рішення з цього питання.
Листами від 03.04.2024 та від 20.05.2024 позивач надав відповідачу відповідь на запит від 23.04.2024 про надання додаткової інформації, роз`яснив законодавство, яким врегульовані поставлені у запиті питання, в тому числі повідомив про безоплатність встановлення вузла обліку та надіслав паспорт вузла комерційного обліку гарячої води.
04 липня 2024 року представники ЛМКП «Львівтеплоенерго» прибули на адресу місця знаходження відповідача для встановлення вузла обліку, однак не були допущені до виконання монтажних робіт, про що складено акт про недопуск.
У зв`язку з перешкоджанням відповідачем у встановленні вузла комерційного обліку споживання гарячої води, позивач звернувся до суду з вимогою встановити безоплатний та безстроковий сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частиною будівлі) для встановлення зазначеного приладу обліку для житлового будинку за адресою: вул. Б. Хмельницького, 253 у місті Львові.
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (положення ч. 4 ст. 11 ЦК України).
Стаття 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» унормовує, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку – це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
За приписами частини 4 статті 4 цього Закону основна діяльність ОСББ полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
У постанові від 17.09.2025 у справі №904/3025/24 Верховний Суд вказав, що за загальними правилами цивільного законодавства юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).
Таким чином, ОСББ «Б. Хмельницького 253» є належним відповідачем у справі щодо встановлення сервітуту спільного майна багатоквартирного будинку для облаштування та обслуговування вузла комерційного обліку і твердження відповідача з цього приводу суд відхиляє. 
Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. 
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом. Місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил. Для споживача комунальних послуг, якому комунальна послуга постачається для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.
У разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку (абз.4 ч.3 ст.3 згаданого Закону).
Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.
Як уже відзначалося, на виконання вищезазначеного Порядку, на офіційному сайті ЛМКП Львівтеплоенерго (https://lmkp.lte.lviv.ua) було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, серед яких будинок за адресою: вул. Б. Хмельницького, 253 у м. Львові. Крім того, позивач надсилав відповідачу повідомлення про намір встановлення вузла обліку №09-1199-01/24 від 03.02.2024, отримання яких не заперечується відповідачем.
Зважаючи на це, суд доходить висновку, що співвласники багатоквартирного будинку є такими, що належним чином повідомлені про намір встановити вузол комерційного обліку, оскільки Порядком №444 визначено, що днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, що і було зроблено позивачем. Вказані висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.11.2025 у справі №904/3032/24. У постанові також зазначено, що метою надсилання повідомлення є доведення інформації до співвласника будівлі для того, щоб він міг реалізувати один із видів поведінки відповідно до частини 3 статті 3 Закону №2119-VIII. Так, вказаною нормою встановлено, що власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку у разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку власник (співвласники) будівлі не повідомив(ли) оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, а також у разі, якщо власник (співвласники) повідомив(ли) про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, але не зробив(ли) цього протягом чотирьох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку, оснащення будівлі вузлом комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.
Вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання (п.13 Порядку).
Пунктом 18 згаданого Порядку встановлено, що у разі встановлення вузла комерційного обліку оператором зовнішніх інженерних мереж, власник (співвласники) будівлі надає(ють) доступ фахівцям оператора зовнішніх інженерних мереж до місця встановлення вузла комерційного обліку.
Факт недопуску працівників підприємства для виконання покладених на них обов`язків зафіксовано в акті від 04.07.2024. 
Таким чином, судом встановлено обставини щодо дотримання позивачем процедури повідомлення власника (співвласників) будівлі про майбутнє встановлення лічильника води та ненадання відповідачем згоди на встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю.
Суд враховує також ту обставину, що між сторонами велося листування щодо встановлення вузла обліку, зі змісту якого вбачається, що відповідач в цілому визнає необхідність встановлення вузла обліку ГВП, проте наголошує на необхідності узгодження умов такого встановлення. Разом з тим, загальними зборами ОСББ у встановленому законодавством порядку не приймалося рішень щодо встановлення ЛМКП «Львівтеплоенерго» вузла комерційного обліку гарячого водопостачання згідно із положеннями Закону №2119-VIII, Порядку №444 та Порядку №206.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не надав згоди на встановлення вузла обліку у встановленому законом порядку та чинить перешкоди у встановленні такого вузла обліку позивачем, адже у листі від 20.05.2024 позивач поінформував відповідача про те, що встановлення вузла обліку проводитиметься безоплатно, із цим листом відповідачу було надіслано примірник паспорта вузла комерційного обліку гарячої води за адресою відповідача. 
Щодо доводів відповідача про недотримання позивачем вимог законодавства щодо змісту повідомлення та умов встановлення вузла обліку, то суд відзначає, що у постанові від 11.11.2025 у справі №904/3032/24 Верховний Суд виснував, що у правовідносинах щодо встановлення постійного безоплатного сервітуту ключовим є доведення/спростування можливості встановлення сервітуту, а повідомлення власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, за встановлених обставин заперечення відповідача щодо встановлення вузла обліку, не впливають на правильність розгляду спору. Відтак, доводи ОСББ про дефекти у повідомленні про намір встановити вузол обліку жодним чином не впливають на правильність вирішення спору. 
Суд також звертає увагу на те, що для вирішення даного спору по суті має значення, що на час ухвалення рішення, багатоквартирний будинок не обладнаний вузлом комерційного обліку, а ОСББ вузол обліку не встановило самостійно, згоди на встановлення вказаного вузла у житловому будинку не надало, незважаючи на вжиті позивачем заходи.
Пунктом 2 частини 1 статті 395 Цивільного кодексу України визначено, що речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).
Відповідно до вимог ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений за договором, заповітом, законом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
Приписами ч. 3 статті 403 ЦК України визначено, що особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Частиною 5 ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.
Метою сервітуту є задоволення потреб зацікавленої особи для ефективного використання належного їй майна; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.
Задоволення позовних вимог не призведе до порушення права власності відповідача, оскільки встановлення сервітуту не обмежує право власності відповідача, вимоги позивача спрямовані на виконання приписів Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, яка обладнується вузлом комерційного обліку, прямо передбачене приписами вказаного Закону. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту буде обтяжливим для ОСББ та значним обмеженням прав власності співвласників.
Щодо аргументів про передчасність встановлення сервітуту, враховуючи пункт 2 Прикінцевих і перехідних положень наведеного Закону, то суд звертає увагу відповідача на те, що станом на дату виникнення спірних правовідносин (04.07.2024) редакція вказаної норми передбачала, що оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж протягом 24 місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Отже, вказана норма не встановлює обмежень на встановлення вузлів обліку оператором зовнішніх інженерних мереж до спливу 24 місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, а лише встановлює обов`язок здійснити таке встановлення не пізніше визначеного терміну. Відтак, позовні вимоги у даній справі не є такими, що заявлені передчасно.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №7507 від 10.04.2025 на суму 3'028,00 грн. При цьому, згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Як вбачається із матеріалів справи позовна заява подана через систему «Електронний суд». Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» підлягав оплаті судовий збір у розмірі 2'422,40 грн., який відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивач вправі звернутися до Господарського суду Львівської області із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити. 
2. Встановити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» (79040, м.Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідентифікаційний код 05506460) безстроковий та безоплатний сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води згідно паспорта вузла обліку гарячої води для житлового будинку за адресою: вул. Б. Хмельницького, 253 у м. Львів.
3. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б. Хмельницького, 253» (79037, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 253; ідентифікаційний код 45101383) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79000, м.Львів, вул.Д.Апостола, 1; ідентифікаційний 05506460) 2'422,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 02.06.2026.

Суддя Яворський Б.І.