П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/26273/25
Провадження № 22-ц/4815/790/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача  -  Шимківа С.С.,
суддів:  Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-
Капітал",
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2026 року (ухвалене у складі судді Левчука О. В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.12.2022 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №102198574, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 3 000, 00 грн. строком на 105 днів, а відповідач (позичальник) зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. 
Однак ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. 
30.05.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №102198574 від 23.12.2022 року, що уклали ТОВ "Мілоан" та відповідач.
Просили стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 12 725, 13 грн., 2422,40 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" заборгованість договором від 23.12.2022 року №102198574 в розмірі 4 161, 00 грн., в тому числі 2 833, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 900, 00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 428, 00 грн. - прострочена заборгованість за комісією.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 792, 10 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 615, 93 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у наданих позивачем анкеті-заяві на кредит та рішенні по заяві обумовлено заявлений строк користування кредитом складає 15 днів, у кредитному договорі – 105 днів.
Тобто в наданих до справи копій кредитного договору з додатками фактично визначені два строки, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів.
Тому суд прийшов до висновку, що при вирішенні спірних правовідносин необхідно застосувати положення принципу contra proferentem.
Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено строк кредитування в 15 днів, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Таким чином, заборгованість за кредитним договором від 23.12.2022 №102198574, становить 4 161, 00 грн., в тому числі 2 833, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 900, 00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 428, 00 грн. - прострочена заборгованість за комісією.
Здійснено розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Не погоджуючись із рішенням суду ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи.
У договорі про споживчий кредит та паспорті споживчого кредиту зазначається, що строк кредитування становить 105 днів.
Позичальник надав свою згоду на укладення кредитного договору, також погодився із його змістом та умовами, повністю розумів і зобов`язувався неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору.
Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
20.01.2023 року було здійснено пролонгацію відповідно до п. 2.3.1 договору про споживчий кредит № 102198574.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
Здійснити розподіл судових витрат.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 23.12.2022 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №102198574 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 3 000, 00 грн. строком на 105 днів.
Строк кредитування – 105 днів зазначено у Паспорті споживчого кредиту № 102198574.
Анкета-заява на кредит №102198574 від 22.12.2022 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту зі строком 15 днів до 07.01.2023 року.
При цьому, згідно з рішенням генерального директора ТОВ "Мілоан" О. Вініченко «Прийняття рішення по заяві 102198574», були погоджені наступні умови кредитування по заяві102198574: замовлена сума: 9 000,00 грн., замовлений строк: 15 днів, погоджена сума: 3 000, 00 грн., погоджений строк: 15 днів, комісія за надання: 19.00% одноразово, ставка процентів: 2.00% за кожен день користування.
Платіжним дорученням №56373280 від 23.12.2022 року стверджується отримання відповідачем кредитних коштів на суму 3 000, 00 грн.
30.05.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №102198574 від 23.12.2022 року, що уклали ТОВ "Мілоан" та відповідач. 
Згідно з витягом із реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 року передано заборгованість відповідача за договором № 102198574 на загальну суму 12725,13 гривень, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2833,00 грн., залишок заборгованості за відсотками 9322,13 грн., залишок заборгованості за комісією 570 грн.
Між тим, колегія суддів не може погодитися із можливістю нарахування заборгованості за відсотками, яку просить апелянт та строком кредитування у 105 днів, з огляду на таке.
Згідно із ч.8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.
Із матеріалів справи встановлено, що в анкеті-заяві на кредит та прийнятті рішення по заяві № 102198574 строк кредиту становить 15 днів, у договорі – 105 днів.
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в тому числі графіком платежів та анкетою-заявою, а не завуальованими, двозначними, умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного строку кредитування.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначав, що з огляду на приписи частини четвертої ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку саме про часткове задоволення позову.
Будь-які інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" залишити без задоволення.
Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2026 року залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач        Шимків С.С.

Судді:         Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.