Справа № 540/8485/21 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, та рішення про опис майна у податкову заставу,
встановив:
I. Зміст позовних вимог.
22.12.2021 р. до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Радченка Олега Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 02.09.2021 року №0021427-1303-2103;
- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 02.09.2021 року №0021427-1303-2103.
II. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних позовних вимог представник позивача вказує, що оскаржувані податкова вимога про сплату податкового боргу на суму 271865,07 грн. та рішення про опис майна в податкову заставу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_1 звільнений від грошового зобов`язання, що виникло 16.01.2014 р. в силу норм діючого законодавства України, саме визнання його 26.11.2018 року банкрутом. При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року по справі № 910/11065/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ); ліквідовано банкрута - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у зв`язку з банкрутством; провадження по справі № 910/11065/18 закрито. Щодо поновлення податкового боргу в сумі 271 865,07 гривні майже через п`ять років, а саме 15.07.2021р., Постановою Верховного суду задоволено касаційну скаргу податкового органу, скасовано попередні рішення по справі № 821/3413/15-а та відмовлено ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог, то представник позивача зазначає, що діюче законодавство не передбачає таких механізмів, як поновлення грошових зобов`язань за актом перевірки минулих років. Наслідками рішення Верховного Суду є не поновлення зобов`язання (в рішенні суду та в нормах КАС України) відсутні висновки/положення щодо цього), а скасування попередніх рішень суду та відмову в задоволені позову позивача, як наслідок - завершення процедури оскарження рішення контролюючого органу та узгодження грошового зобов`язання (ст. 56 ПКУ). Інших наслідків законодавство не передбачає, а отже ніякого відновлення чи поновлення податкового боргу не відбулося. А відтак, за позицією представника позивача після визнання позивача банкрутом будь-які податкові борги за минулі періоди не поновлюються.
17.01.2022 р. відповідачем до суду подано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову, оскільки оскаржувані позивачем податкова вимога про сплату податкового боргу та рішення про опис майна в податкову заставу прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач вказує, що згідно з інтегрованими картками платника податків станом на 31.08.2021 по ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 271 865,07 гривні, а саме, по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код класифікації доходів бюджету 11010500) у сумі 200 261,51 гривні; по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код класифікації доходів бюджету 14010100) у сумі 70 603,42 гривні. Податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування та податку на додану вартість виник у ОСОБА_1 31.08.2021 у результаті несплати грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями - рішеннями від 16.01.2014 № 0000241702 на суму 200 261,65 гривні та № 0000251702 на суму 71603,42 гривні, узгоджених у судовому порядку відповідно до постанови Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 821/3413/15-а. Таким чином, за наслідками судового оскарження та прийнятого рішення суду касаційної інстанції на користь контролюючого органу сума боргу, визначена в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях є узгодженою, що стало підставою формування та надіслання (вручення) позивачеві вимоги від 02.09.2021 року №0021427-1303-2103 про сплату податкового боргу та рішення 02.09.2021 року №0021427-1303-2103 про опис майна в податкову заставу. Щодо покликання представника позивача на ліквідацію ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з банкрутством згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 по справі № 910/11065/18, то відповідач вказує, що на момент застосування до платника процедури банкрутства податкові повідомлення-рішення від 16.01.2014 року № 0000241702, № 0000251702 та рішення від 16.01.2014 року № 3 контролюючого органу були скасовані в апеляційному порядку та позивач не мав будь - яких зобов`язань перед контролюючим органом, а відповідач, не був ні поточним, ні конкурсним кредитором у справі про банкрутство. При цьому, звертає увагу суду, що провадження у справі № 910/11065/18 про банкрутство здійснювалось Господарським судом міста Києва відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», без врахування норм КУзПБ, який лише з 21.10.2019 вступив в силу. Оскільки особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом 26.11.2018, ліквідаційну процедуру було здійснено за нормами діючими на той час, тобто відповідно до норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому слід застосовувати норми, які існували на час виникнення спірних правовідносин. Крім того, вказує, оскільки відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) припинена за власним рішенням 30.07.2014 року, то такий платник податків не звільняється від конституційного обов`язку щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду в постанові від 12.09.2019 по справі № 2а-1813/10/2670.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно ч. 5 ст. 262 КАС України.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 р. здійснено заміну первісного відповідача на належного - відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про витребування доказів.
Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 р. №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду Одеському окружному адміністративному суду.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 року справу передано на розгляд судді Дубровній В.А.
Ухвалою суду від 13.04.2023 р. дану справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 у період з 14.02.2008 року по 30.07.2014 був зареєстрований фізичною особою – підприємцем.
Згідно даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), міститься запис від 30.07.2014 р. № 24990060004024295 щодо припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.
ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2011 по 31.12.2012, про що складено акт перевірки №1894/21-03-17-02/ НОМЕР_1 від 25.12.2013 року.
На підставі акту перевірки, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області прийнято 16.01.2014 р., податкове повідомлення-рішення № 0000241702 на суму 200261,66 грн., податкове повідомлення-рішення № 0000251702 на суму 75513,42 грн., а також рішення № 3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 по справі № 821/3413/15-а позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій – задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.01.2014 № 0000241702 на суму 200 261,65 гривні, № 0000251702 на суму 71603,42 гривні та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 3.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року по справі № 821/3413/15-а апеляційну скаргу ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року - без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року по справі № 821/3413/15-а задоволено касаційну скаргу Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області; постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
02.09.2021 ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформована податкова вимога № 0021427-1303-2103, якою повідомлено гр. ОСОБА_1 , що станом на 01.09.2021 сума його податкового боргу становить 271 865,07 грн., у тому числі за платежем код (11010500) податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою а результатами річного декларування в сумі 200 261,65 грн., за платежем код (14010100) податок на додану вартість на суму 71603,42 грн.
02.09.2021 в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відповідно до ст. 89 ПК України прийнято рішення № 0021427-1303-2103 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків гр. ОСОБА_1 , , а у разі, якщо на момент складення акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому. 
Не погоджуючись з вказаними рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до положень ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755 (надалі - ПК України, тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, зокрема,
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. ( підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України)
- сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, є податковим боргом. (підпункт 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України)
- контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. (підпункт 54.3.2 пунктом 54.3 статті 53 ПК України) 
- у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження. ( пункт 57.3 статті 53 ПК України)
- у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункт 59.1 статті 59 ПК України)
- податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. (пункт 59.3 статті 59 ПК України)
- у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. (пункт 59.5 статті 59 ПК України)
- з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу ( ст. 88 ПК України).
- право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. (пп.89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України)
VI. Оцінка та висновок суду.
Аналіз наведених вище норм ПК України свідчить про те, що право у контролюючого органу щодо надсилання (вручення) платнику податків, який не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, податкової вимоги виникає не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. При цьому, з дня виникнення податкового боргу у податкового органу виникає право на опис майна платника податку у податкову заставу.
Щодо правомірності прийняття ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі податкової вимоги за № 0021427-1303-2103 від 02.09.2021 року.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вказана в оскаржуваній податковій вимозі станом на 01.09.2021 року сума податкового боргу позивача 271 865,07 гривень виникла внаслідок не сплати ним у встановлений Податковим кодексом України строк сум узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій), визначених податковими повідомленнями- рішеннями від 16.01.2014 року № 0000241702, № 0000251702, правомірність нарахування яких підтверджена Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року по справі № 821/3413/15-а.
Проте, за позицією представника позивача, ОСОБА_1 звільнений від сплати вказаного грошового зобов`язання, що виникло 16.01.2014 р. у зв`язку з тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року по справі № 910/11065/18 ліквідовано банкрута - фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у зв`язку з банкрутством.
Суд не погоджується з вказаною позицією позивача та вважає її помилковою з огляду на таке.
Відповідно до пункту 37.3 статті 37 ПК України, підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є, зокрема скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі № 910/11065/18 про банкрутство ОСОБА_1 за боргами, які виникли у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності.
Постановою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 року визнано банкрутом ОСОБА_1 за боргами, що виникли у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності та відкрито ліквідаційну процедуру по справі №910/11065/18.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року по справі № 910/11065/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс фізичної особи ОСОБА_1 ; ліквідовано банкрута - фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 у зв`язку з банкрутством; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, провадження по справі № 910/11065/18 закрито.
Слід зазначити, що Податковий Кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій відповідно до пункту 1.3 ПК України.
Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів врегульовано Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (в редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011 та послідуючими змінами, чинними станом на час прийняття оскаржуваних рішень 02.09.2021 (далі Закон № 2343-XII).
Частиною першою статті 7 Закону №2343-XII передбачено, щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.
Згідно з частиною 1 статті 38 Закону № 2343-XII, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, окрім іншого - строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Враховуючи зазначені норми матеріального права, аналіз положень пункту 1.3. статті 1 ПК України, частини першої статті 7 та частини першої статті 38 Закону 2343-XII, дає підстави дійти висновку, що з моменту визнання боржника у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, порядок погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з такого боржника регулюється Законом 2343-XII.
При цьому, системний аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України та положень частини першої статті 38 Закону 2343-XII дає підстави стверджувати, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Як зазначалось вище, процедура оскарження сум грошового зобов`язання, визначених контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень від 16.01.2014, завершилась з ухваленням постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року по справі № 821/3413/15-а, а відтак такі суми набули статусу узгоджених і внаслідок їх не сплати позивачем протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження, набули статусу податкового боргу.
Тобто, в момент визнання Позивача у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у позивача не виникло жодних податкових зобов`язань, в тому числі податкового боргу. В свою чергу у відповідача не виникали підстави для погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з Позивача сум грошового зобов`язання, визначених контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень від 16.01.2014 р. відповідно до Закону 2343-XII.
Натомість, вказаний податковий обов`язок у позивача виник після ліквідації банкрута - фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 у зв`язку з банкрутством.
Вказаним спростовується довід позивача щодо наявності підстав для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом.
Разом з тим, суд зауважує що Єдиний державний реєстр, створений відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV, забезпечує накопичення інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ведеться Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва, який є його розпорядником та адміністратором.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
За змістом п.1 ч.4 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця подається один з таких документів: заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням.
Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, міститься запис від 30.07.2014 р. № 24990060004024295 щодо припинення підприємницької діяльності у зв`язку зі власним рішенням.
Пунктом 65.10.8 ст. 65 ПКУ унормовано, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Відповідно до підпункту 1 пункту 11.18 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (далі - Порядок № 1588) підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.
Згідно з підпунктом 6 пункту 11.18 розділу XI Порядку №1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.
Положення Порядку №1588 свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.
Аналогічний підхід викладений Верховним Судом у постановах від 23.04.2021 у справі №480/2004/19, від 04.11.2021 у справі №320/1375/19.
Отже, нормативно-правове регулювання та відповідна судова практика встановлюють два факти (події), з якими Закон пов`язує припинення обов`язків платника податків - це здійснення остаточного розрахунку та подання відповідному контролюючому органу декларації за останній базовий податковий (звітний) період.
Згідно з інтегрованими картками платника податків станом на 31.08.2021 по ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 271 865,07 гривні, а саме:
- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код класифікації доходів бюджету 11010500) у сумі 200 261,51 гривні;
- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код класифікації доходів бюджету 14010100) у сумі 70 603,42 гривні.
Таким чином, суд вважає, що на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України та з метою погашення податкового боргу податковим органом правомірно направлено позивачу податкову вимогу форми "Ю" від 02.09.2021 № 0021427-1303-2103 на суму 271865,07 гривень, а тому у суду відсутні законні підстави для скасування вказаної податкової вимоги.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про опис майна у податкову заставу від 02.09.2021 № 0021427-1303-2103, то суд зазначає наступне.
Як зазначалось вище, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. (пп.89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України)
Порядок застосування податкової застави контролюючими органами затверджено наказом Міністерства фінансів України 16.06.2017 № 586, відповідно до п. 1 розділу ІІ якого опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою для винесення рішення про опис майна у податкову заставу є наявність у платника податків податкового боргу.
Враховуючи, що судом визнано правомірною податкову вимогу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 02.09.2021 № 0021427-1303-2103 на суму 271865,07 гривень, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення від 02.09.2021 № 0021427-1303-2103 про опис майна в податкову заставу, видане в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. ( частина 1 ст. 77 КАС України).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
VІІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст.ст.73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (проспект Незалежності, 75, м. Херсон, 73022, код ЄДРПОУ 43995495) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, та рішення про опис майна у податкову заставу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.