Справа № 757/49513/25-п Головуючий в суді І інстанції Гречана С.І.
Провадження № 33/824/1313/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О., 
за участі секретаря судового засідання Івкової Д.Л. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,,

ВСТАНОВИВ: 

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 20.09.2025 о 03 год. 54 хв. у м. Києві по вул. Предславинська, 38 керував автомобілем «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат огляду позитивний 0,93‰, (тест 3915). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Халупко С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП, а саме відсутність належних та допустимих доказів події і складу адміністративного правопорушення та недоведеність вини.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції формально розглянув доводи сторони захисту, не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не надав належної оцінки доводам щодо недопустимості доказів та не витребував документи, які, на думку сторони захисту, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Також в апеляційній скарзі зазначається про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки справа була розглянута за його відсутності та відсутності захисника, незважаючи на подані письмові пояснення і клопотання про надання можливості ознайомитися з відеозаписами та відкладення розгляду справи для підготовки додаткових пояснень.
Крім того, апелянт ставить під сумнів законність зупинки транспортного засобу, вказуючи на відсутність належного обґрунтування підстав для його зупинки та належних доказів порушення вимог комендантської години.
Також сторона захисту вважає недопустимими результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на відсутність у матеріалах справи документів щодо метрологічної повірки, калібрування та технічної справності спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», а також на невитребування таких документів судом першої інстанції.
На думку апелянта, роздруківка результату тестування не містить достатніх реквізитів для її належної ідентифікації та прив`язки до конкретної процесуальної дії, а тому не може вважатися належним доказом у справі.
Крім цього, адвокат зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складено з порушеннями, оскільки він не містить підпису працівника поліції, який його склав, що, на думку апелянта, позбавляє цей документ статусу належного та допустимого доказу.
На підставі наведеного апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Халупко С.В. апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити.
Разом із апеляційною скаргою захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог КУпАП апеляційна скарга на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Як убачається з матеріалів справи, постанову Печерського районного суду м. Києва ухвалено 18 грудня 2025 року. Десятиденний строк на її апеляційне оскарження спливав 28 грудня 2025 року, який припадав на вихідний день (неділя). Відтак останнім днем подання апеляційної скарги був перший після нього робочий день - 29 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу подано 03 січня 2026 року, тобто після закінчення встановленого законом строку.
Разом з тим із наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію постанови суд першої інстанції направив на електронну адресу особи лише 16 січня 2026 року.
Будь-яких належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови раніше зазначеної дати матеріали справи не містять.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений об`єктивними причинами та не залежав від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи право особи на апеляційний перегляд судового рішення, відсутність доказів своєчасного вручення копії постанови та наведені захисником обставини, апеляційний суд вважає причини пропуску строку поважними та приходить до висновку про необхідність його поновлення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння, визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 та ст.266 КУпАП.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, повно дослідив надані докази, надав їм належну оцінку відповідно до положень ст. 252 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду першої інстанції ґрунтується на сукупності взаємоузгоджених доказів, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №459351 від 20.09.2025, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, результаті тестування за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», направленні на огляд водія транспортного засобу, а також відеозаписах з бодікамер працівників поліції.
Із відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Перед проведенням огляду працівником поліції було продемонстровано справність приладу, проведено контрольний забір повітря, розпаковано новий мундштук та роз`яснено порядок проходження огляду. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти такий огляд.
Результат проведеного тестування склав 0,93 проміле алкоголю, що значно перевищує допустимий показник, встановлений чинним законодавством. При цьому після оголошення результату ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо порядку проведення огляду чи отриманого результату.
Крім того, як убачається з відеозапису, працівники поліції після отримання результату тестування запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я у випадку незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Однак останній від такої пропозиції відмовився, чим фактично підтвердив відсутність заперечень щодо результатів проведеного тестування.
Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист є безпідставними.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції. Також належним чином був повідомлений його захисник. При цьому будь-яких належно обґрунтованих клопотань про неможливість участі у судовому засіданні чи доказів існування поважних причин неявки матеріали справи не містять.
Сам по собі факт неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Суд першої інстанції, врахувавши строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та наявність достатніх матеріалів для ухвалення рішення, обґрунтовано розглянув справу за відсутності зазначених осіб.
Посилання апелянта на те, що суд не надав стороні захисту відеозаписи для ознайомлення, не свідчить про порушення права на захист, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторона захисту була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи у встановленому законом порядку. Водночас захисником не наведено конкретних обставин, які могли б бути встановлені виключно шляхом додаткового ознайомлення з відеозаписами та які могли б вплинути на правильність висновків суду.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних підстав для зупинки транспортного засобу.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, транспортний засіб був зупинений під час дії комендантської години. Після законної зупинки транспортного засобу працівниками поліції у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стало самостійною та достатньою підставою для проведення огляду відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», комендантська година передбачає, в тому числі, заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчення.
Так, згідно п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 (надалі - Порядок), на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п. 11 Порядку контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
Згідно п. 3 Порядку патруль - спільний рухомий наряд, до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.
В п. 16 Порядку зазначено, що Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Станом на 20.09.2025 комендантська година в м. Києві діяла з 00 години 00 хвилин.
Таким чином, факт пересування транспортним засобом під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу.
При цьому навіть припущення сторони захисту щодо можливих недоліків у формулюванні первинної причини зупинки не спростовують встановленого факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, підтвердженого належними та допустимими доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність документів стосовно метрологічної повірки та калібрування спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», апеляційний суд зазначає таке.
Стороною захисту не надано жодного доказу несправності приладу, закінчення строку його повірки чи неможливості використання такого технічного засобу для проведення огляду. Наведені доводи ґрунтуються виключно на припущеннях.
Сам факт відсутності в матеріалах справи окремих технічних документів на прилад за відсутності будь-яких даних про його несправність не свідчить про недопустимість результатів огляду. При цьому результати тестування підтверджуються не лише роздруківкою приладу, а й актом огляду, протоколом про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом процедури проведення огляду, який відображає послідовність дій працівників поліції та самого водія.
Доводи апеляційної скарги про те, що роздруківка результату тестування не містить номера протоколу про адміністративне правопорушення, також не можуть бути підставою для скасування постанови.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що роздруківка містить інформацію про дату, час проведення огляду, модель та серійний номер технічного засобу, номер тесту та результат вимірювання. Зазначені відомості узгоджуються з іншими матеріалами справи та дозволяють безсумнівно ідентифікувати цей документ як такий, що стосується саме огляду ОСОБА_1 . Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про підміну або помилкове долучення цього документа до матеріалів справи, не встановлено.
Також апеляційний суд відхиляє доводи щодо дефектності акта огляду.
Навіть за умови наявності окремих формальних недоліків оформлення такого документа, вони самі по собі не можуть бути підставою для визнання всіх доказів недопустимими, якщо факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння підтверджується іншими належними доказами. У даному випадку обставини проведення огляду та його результат повністю підтверджуються відеозаписом із бодікамер працівників поліції, результатом тестування та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд також враховує, що під час проведення огляду ОСОБА_1 не заявляв будь-яких заперечень щодо процедури його проведення, не ставив під сумнів справність приладу та не наполягав на проведенні повторного огляду у закладі охорони здоров`я.
Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять відомостей про істотні порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б вплинути на правильність вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які у своїй сукупності узгоджуються між собою та доводять його винуватість поза розумним сумнівом.
Підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин постанова Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є доречним, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутній будь - який розумний сумнів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Встановлені судами першої і апеляційної інстанції обставини справи повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею суду першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника  ОСОБА_1 - адвоката Халупка Сергія Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 рокузадовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана