Справа №461/3707/26
Провадження №3/461/1509/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , потерпілого —  ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
15.05.2026 року о 16 годині 38 хвилин на вул. Валова, 20 у м. Львові,  ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_2 . Внаслідок наведеного транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.
ОСОБА_1  у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, вказавши, що дотримувався бокового інтервалу. Вказав, що відстань від бордюра до автобуса була належною та водій іншого транспортного засобу фактично сам в`їхав в автобус. Про це він зауважував працівникам патрульної поліції, однак такі дані не були внесені до протоколу та схеми місця дтп. Також зазначив, що потерпілий після настання ДТП від`їхав від місця зіткнення.
Потерпілий  ОСОБА_2   в судовому засідання підтвердив обставини викладені у протоколі. Також зазначив, що від`їхав від місця зіткнення на невелику відстань, щоб мати можливість залишити транспортний засіб, адже його двері було заблоковано.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях  ОСОБА_1  наявний склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №666928 від 15.05.2026 року, який засвідчує факт допущених порушень ПДР, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , а також усними поясненнями останніх наданими в судовому засіданні.
Щодо доводів  ОСОБА_1 суд зазначає, що керуючи автобусом, який є великогабаритним транспортним засобом, останній повинен був враховувати особливості його руху, зокрема більший радіус повороту та можливий занос (зміщення) задньої частини кузова під час виконання маневру. У свою чергу, надані  ОСОБА_1 в процесі судового розгляду фото та відео матеріали не спростовують наведені вище обставини справи встановлені судом, а також не свідчать про відсутність у його діях складу інкримінованого правопорушення. Більше того, на наданих суду фотоматеріалах зафіксовано місце розташування автобуса після зіткнення, а також видно що відстань від автобуса до бордюра не є однаковою по усій довжині зазначеного транспортного засобу.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належним чином. 
За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, з врахуванням даних про особу  ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, тобто стягнення в межах санкції відповідної статті КУпАП.
Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у визначеному розмірі.
Керуючись ст. 124, 283, 284 КУпАП, 
постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 гривень 60 копійок судового збору.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.  У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.  Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.  У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.  
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. 
Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя  В.В. Стрельбицький