Справа № 587/499/26
Номер провадження 2-а/573/4/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
19 травня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в :
Основний зміст позову.
Адвокат Дереза М.Е. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому вказує, що 10.11.2025 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано ОСОБА_1 і доставлено до вказаного центру з метою проходження військово-лікарської комісії. Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 повідомив працівників ТЦК про необхідність проходження ним додаткового медичного обстеження у зв`язку зі станом здоров`я. У відповідь на це працівники ТЦК заявили, що жодного дообстеження не буде та безпідставно кваліфікували зазначене звернення як нібито відмову від проходження військово-лікарської комісії. Фактично ж ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії. Працівниками ТЦК було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак копію зазначеного протоколу ОСОБА_1 не надали, з його змістом не ознайомили, після чого останнього відпустили. З 14 по 20.11.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні. 05.12.2025 ОСОБА_1 фактично пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що спростовує твердження про ніби то відмову від проходження ВЛК. З 09.12.2025 останній проходить військову службу за призовом під час мобілізації.
У подальшому в мобільному застосунку «РЕЗЕРВ+» ОСОБА_1 отримав повідомлення про наявність штрафу за відмову від проходження військово-лікарської комісії. До прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме до 19.12.2025, ОСОБА_1 подав через мобільний застосунок «РЕЗЕРВ+» письмову заяву, у якій повідомив про можливість розгляду справи за його відсутності, а також надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності. 19.12.2025 в мобільному застосунку «РЕЗЕРВ+» ОСОБА_1 отримав постанову № R262530 у справі про адміністративне правопорушення, прийняту за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 26.12.2025 ОСОБА_1 сплатив 50% розміру адміністративного штрафу, визначеного вказаною постановою, що відповідно до вимог КУпАП є підставою для визнання постанови такою, що виконана у повному обсязі. 
Незважаючи на це, 19.01.2026 державним виконавцем Білопільського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80030724 з виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № СУ2455/2025 від 17.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51000 грн. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що вказана постанова ТЦК та СП нібито набрала законної сили 28.11.2025. Однак, фактично ОСОБА_1 отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення лише 19.12.2025 через мобільний застосунок «РЕЗЕРВ+», що свідчить про відсутність належного та своєчасного повідомлення позивача про прийняте рішення. Крім того, постанова, на підставі якої відкрито виконавче провадження, не відповідає постанові, отриманій ОСОБА_1 у мобільному застосунку «РЕЗЕРВ +», зокрема щодо реквізитів та суми штрафу, що свідчить про відсутність тотожності між виконавчим документом та фактично доведеним до відома позивача рішенням. Незалежно від кількості винесених постанов та дат їх прийняття, у діях позивача інкримінується одне й те саме адміністративне правопорушення — нібито відмова від проходження військово-лікарської комісії. При цьому постанова у справі про адміністративне правопорушення, отримана позивачем 19.12.2025 через мобільний застосунок «РЕЗЕРВ+», була добровільно виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу 26.12.2025. 
Посилаючись на викладене, адвокат Дереза М.Е. просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серії СУ № 2455/2025 від 17.11.2025, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про поновлення на подання до суду адміністративного позову (а. с. 15).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 16.02.2026 справа була передана за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області.
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 23.03.2026 поновлено позивачу строк на звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 22.04.2026 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву на адміністративний позов.
Основний зміст відзиву на позовну заяву.
22.04.2026 представник ІНФОРМАЦІЯ_2 – Катькало Г.Б. подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що оскаржувана постанова серії СУ № 2455/2025 від 17.11.2025 є правомірною та законною, прийнята з дотриманням процедури розгляду та належним повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Зазначена постанова містить особистий підпис позивача про її отримання 17.11.2025. 
Постанова серії СУ № 2455/2025 від 17.11.2025 та постанова № R262530 від 19.12.2026 є окремими і не можуть ототожнюватися, оскільки причина притягнення до адміністративної відповідальності є різною.
Згідно пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист України» від 21.03.2024 № 3621-IX, в редакції Закону України від 12.02.2025 № 4235-IX, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином відповідно до постанови №R262530 від 19.12.2025 Позивач визнав адміністративне правопорушення, яке полягає у непроходженні військово-лікарської комісії у строки передбачені вищевказаною нормою законодавства, водночас постанова СУ/2455/2025 від 17.11.2025 передбачає відповідальність саме за відмову громадянина проходити військово-лікарську комісію, що є цілеспрямованим порушенням обов`язку передбаченого абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Посилаючись на викладене, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 – Катькало Г.Б. просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заяви, клопотання.
Позивач ОСОБА_1 , його представник – адвокат Дереза М.Е. у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а. с. 46-47, 51-52). Останній заявив клопотання про розгляд справи без їх участі (а. с. 38).
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 – Катькало Г.Б. у судове засідання також не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а. с. 48, 53), надіслала заяву про розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у задоволенні позову просить відмовити (а. с. 49).
Фактичні обставини, встановлені судом.
10.11.2025 старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії СУ № 2455/2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у якому зазначено: «у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 10.11.2025 о 12:25 було виявлено, що 10.11.2025 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо мотивів відмови, відео з бодікамери), чим порушив абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період» (а. с. 32).
У протоколі, серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у протоколі.
Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився зі змістом протоколу та отримав його примірник, а також про те, що його було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.11.2025 о 10:00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 каб. № 104.
У протоколі зазначено, що до нього додаються: копія витягу з журналу направлення на ВЛК, направлення на ВЛК, пояснення ОСОБА_1 щодо мотивів відмови, копія паспорту, відео з бодікамери.
До матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_5 було долучено запис з бодікамери. На вказаному запису зафіксовано те, що ОСОБА_1 на запитання про те, чи він відмовився від проходження військово-лікарської комісії, відповів, що «на даний момент так». Також на відео зафіксовано письмові пояснення ОСОБА_1 , в який він зазначив, що «Я, ОСОБА_1 , відмовився проходити ВЛК у зв`язку з тим, що немає з собою висновків від лікарів, що є проблеми зі спиною, а саме грижі» (а. с. 32 А).
Однак, як вбачається з інформації про відеозапис, яка відображається при його перегляді, відео датоване 11.10.2025 та запис розпочато о 13:49, у той же час у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 10.11.2025 о 12:25 було виявлено, що 10.11.2025 ОСОБА_1 відмовився проходити військово-лікарську комісію (а. с. 32). 
17.11.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 17.11.2025 серії СУ № 2455/2025 винесено постанову серії СУ № 2455/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що: «10.11.2025 о 12:25 було виявлено, що 10.11.2025 ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується письмовими поясненнями (заявою) ОСОБА_1 щодо мотивів відмови та відеозаписом з бодікамери), чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період». ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 25500 грн (а. с. 9, 33 зв.). 
У вказаній постанові зазначено, що її зміст доведено до відома особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зрозумілою мовою, копію цієї постанови нею отримано 17.11.2025, на підтвердження чого у графі «підпис» проставлено підпис.
Також у постанові було роз`яснено, що у разі несплати штрафу в строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови буде стягнутий подвійний розмір штрафу у сумі 51000 грн.
У той же час з виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 11065 КНП СМР «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» вбачається, що з 14.11.2025 по 20.11.2025, тобто і в дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному центрі (нейрохірургічна група) вказаного медичного закладу (а. с. 10).
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1205-1424-1126-3 ОСОБА_1 05.12.2025 пройшов медичний огляд та, враховуючи наявність у нього деяких захворювань, визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а. с. 11).
Як вбачається з довідки військової частини № НОМЕР_1 від 16.12.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 09.12.2025 (а. с. 11 зв.). 
19.01.2026 постановою державного виконавця Білопільського ВДВС у Сумському районі Поляруш В.В. відкрито виконавче провадження № 80030724 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № СУ2455/2025 від 17.11.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 51000 грн (а. с. 14).
Також судом встановлено, що 19.12.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 прийнято постанову № R262530 про справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності), якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП накладено штраф у сумі 17000 грн (а. с. 12 зв. - 13). У вказаній постанові зазначено, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п. 2 р. II ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Заява про згоду на притягнення до адміністративної відповідальності для прийняття вказаної постанови ОСОБА_1 подав через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (а. с. 12, 12 зв.).
Штраф за постановою № R262530 від 19.12.2025 ОСОБА_1 сплатив 26.12.2025 (а. с. 13 зв.).
Норми права, які застосовує суд.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). 
Згідно з абз. 1 п. 1, абз. 9 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом по сьогоднішній день.
Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, було оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 було оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності (17.11.2025) діяв особливий період.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Стаття 22 вказаного Закону передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Абзацом другим частини першої зазначеної статті передбачений обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Абзацом четвертим частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначений обов`язок проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з п. 2 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3621-IX від 21.03.2024 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
А саме Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 – «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
Як вбачається з абз. 3, 8, 11 ч. 5 ст. 22 зазначеного Закону вказаний порядок визначає організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до абз. 1 п. 3.1, абз. 4 п. 3.8 р. ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. 
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Згідно з абз. 2, 3, 4 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Згідно з п. 74-1 вказаного Положення для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Дослідження наданих суду постанов було встановлено, що постова № R262530 від 19.12.2025 було прийнята у зв`язку з порушенням позивачем вимог п. 2 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3621-IX від 21.03.2024 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме за непроходження визначеною категорією осіб повторно медичного огляду у строк до 05.06.2025. Постанова серії СУ № 2455/2025 від 17.11.2025 була ухвала щодо відповідача через відмову 10.11.2025 проходити військово-лікарську комісію.
Тобто, вказані постанови прийняті за різні порушення законодавства про мобілізацію, а тому твердження представника позивача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення не знайшли свого підтвердження, та не стосуються розгляду справи про скасування постанови серії СУ № 2455/2025 від 17.11.2025. 
У той же час аналіз наведених норм законодавства вказує на те, що процедурі проходження військовозобов`язаним медичного огляду передує видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, реєстрація вказаного направлення, ознайомлення військовозобов`язаного під підпис про відповідальність за ухилення від медичного огляду.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивачу було видано направлення на проходження військово-лікарської комісії, дату та номер такого направлення, що воно було зареєстроване у відповідному журналі, та що ОСОБА_1 були доведені вимоги законодавства щодо відповідальності за ухилення від проходження медичного огляду за направленням, строки проходження такого медичного огляду. Або ж відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання такого направлення.
Відповідач скориставшись своїм правом на подання відзиву не надав суду копії відповідного направлення.
Відео долучене представником відповідача на підтвердження винуватості ОСОБА_1 датоване іншою датою, ніж дата протоколу про адміністративне правопорушення та дата виявлення самого правопорушення, зазначена в протоколі.
Звертаючись з позовом до суду, представник позивача серед іншого зазначив, що твердження про ніби то відмову позивача від проходження ВЛК спростовується тим, що 05.12.2025 ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підтвердження зазначеного представником позивача було надано копію довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1205-1424-1126-3 від 05.12.2025, яка підтверджує, що ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію (а. с. 11).
У той же час, відповідач не надав ніяких пояснень щодо фактичного проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії, за яким направленням вона була пройдена, чи було це направлення на медичну комісію, за відмову від проходження якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, чи проходив ОСОБА_1 раніше військово-лікарську комісію, дату останнього огляду. Не зазначена вказана інформація і в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення.
Як було зазначено вище нормами законодавства передбачено, що постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Відсутність інформації про попереднє проходження або непроходження ОСОБА_1 медичного огляду з метою визначення його придатності до військової служби, дату його проведення, позбавляє можливості остаточно встановити, що позивач був зобов`язаний пройти військово-лікарську комісію. 
Також суд враховує приписи абзацу 2, 3 пункту 3.5 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, відповідно до яких, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
Як вбачається з позовної заяви, письмової заяви, зафіксованої на відеозапису, ОСОБА_1 не бажав проходити медичний огляд без вказаних документів. А наявність у нього захворювань було у подальшому підтвердження випискою з лікарні та оглядом військово-лікарської комісії. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не надано суду достовірних та достатніх доказів правомірності прийняття постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позов було подано через систему «Електронний суд», на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_2 , як юридичної особи, якій підпорядкований ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягає стягненню судовий збір у сумі 532 грн 48 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 72-77, 132, 134, 139, 286 КАС України,
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СУ № 2455/2025, прийняту 17 листопада 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 25500 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_6 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 532 грн 48 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя –