МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв
12 травня 2026 р.	справа № 400/3162/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання протиправним та скасування наказу від 16.02.25 р. № 561 в частині п. 2, 3, 4; зобов`язання вчинити певні дії	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.02.25 р. № 561 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від підписання результатів позапланової інвентаризації солдатом ОСОБА_1 " в частині пунктів 2, 3, 4 цього наказу;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виплатити позивачу премію за лютий 2025 р. в повному розмірі.
На обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що оскарженим наказом на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, через відмову від підписання інвентаризаційних описів та акту інвентаризації. Однак, згідно з п. 29 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.00 р. № 748 (далі - Положення про інвентаризацію), підписання позивачем, як матеріально відповідальною особою, акту інвентаризації не передбачено взагалі. Крім того, запропоновані йому на підпис інвентаризаційні описи не відповідали вимогам п. 20 Положення про інвентаризацію.
Від відповідача надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що під час службового розслідування встановлено факт порушення позивачем вимог щодо ведення обліку військового майна. Також позивач відмовився від підписання акту інвентаризації й інвентаризаційних описів, що є прямим порушенням вимог п. 22 і 29 Положення про інвентаризацію.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечив аргументи відповідача, повністю підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що форма розписки на перших сторінках версій інвентаризаційних описів за формою і змістом істотно не відповідає п. 22 Положення про інвентаризацію.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Позивач 05.06.24 р. був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_3 та на момент виникнення спірних правовідносин проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді начальника групи зберігання озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .
04.01.25 р. рапортом до командира ВЧ НОМЕР_1 було доведено, що під час здійснення прийому-передачі справ та посади від позивача, була проведена позачергова інвентаризація складу служби авіації та ППО озброєння логістики ВЧ НОМЕР_1 , під час якої ОСОБА_1 відмовився підписувати інвентаризаційні описи, у зв`язку з чим запропоновано провести за даним фактом службове розслідування.
05.01.25 р. наказом відповідача № 30 було призначено службове розслідування, строк його було продовжено наказом від 13.01.25 р. № 130.
В акті службового розслідування від 31.01.25 р. зафіксовано, що під час прийому-передачі справ та посади від ОСОБА_1 була проведена позачергова інвентаризація складу служби авіації та ППО озброєння логістики ВЧ НОМЕР_1 . Позивач, який є матеріально відповідальною особою, відмовився від підпису інвентаризаційних описів, посилаючись на норми Положення про інвентаризацію.
Зазначені обставини були розцінені відповідачем як порушення ОСОБА_1 ст. 16, ст. 128 абз. 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 р. № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), ст. 4 абз. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 р. № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), розділу V п. 23 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 17.08.17 р. № 440 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.09.17 р. за № 1192/31060, а також п. 22 Положення про інвентаризацію.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.02.25 р. № 561 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від підписання результатів позапланової інвентаризації солдатом ОСОБА_1 " (далі - наказ № 561), позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.
У наказі зокрема зазначено, що солдат ОСОБА_1 вважається таким, що під час проведення позапланової інвентаризації при передачі своєї посади іншому військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 неправомірно відмовився від підписання інвентаризаційних описів та акту інвентаризації.
Правовою підставою накладення дисциплінарного стягнення відповідачем визначено порушення вимог ст. 11 абз. 1, 2, ст. 13, ст. 49, ст. 241 Статуту внутрішньої служби та ст. 1, ст. 2, ст. 3 абз. 3, ст. 4 абз. 1, 2, 6, 7 Дисциплінарного статуту.
На підставі розділу XVI п. 4 абз. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.18 р. № 260 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.18 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), позивачу виплачена премія за лютий 2025 р. в розмірі 90% від встановленого розміру щомісячної премії.
Як слідує з тексту наказу № 561, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, стала виключно його відмова від підписання акту інвентаризації та інвентаризаційних описів, а не порушення ведення ним обліку майна на складі, його нестача чи розтрата.
Відповідно, до предмету доказування в даній справі входить дослідження питання наявності у позивача обов`язку підписання таких документів.
Порядок проведення інвентаризації військового майна, переданого у користування (оприбуткованого) військовими частинами Збройних Сил та оформлення її результатів визначається Положенням про інвентаризацію.
Відповідно до п. 7 Положення про інвентаризацію, позапланова інвентаризація військового майна проводиться обов`язково у разі приймання (здачі) посади матеріально відповідальними особами.
Відповідно до п. 14 Положення про інвентаризацію, інвентаризація військового майна проводиться у присутності і за обов`язковою участю матеріально відповідальних осіб. Заборонено проводити інвентаризацію неповним складом комісії та заносити до інвентаризаційного опису дані із слів матеріально відповідальних осіб або за даними облікових документів без перевірки фактичної наявності військового майна.
Відповідно до п. 20 Положення про інвентаризацію, результати інвентаризації за кожним видом військового майна відображаються у інвентаризаційному описі окремо за місцезнаходженням цього майна і за матеріально відповідальними особами.
В інвентаризаційному описі зазначається: найменування військового майна; одиниця виміру; кількість, якість (категорійність) військового майна за даними облікових документів; фактична наявність військового майна, його якість (категорійність); обсяг нестачі та надлишку військового майна; обсяг надлишкового військового майна.
Відповідно до поданих відповідачем письмових доказів, 30.12.24 р. було складено 3 інвентаризаційні описи: інвентаризаційний опис запасів, інвентаризаційний опис необоротних активів та інвентаризаційний опис матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання.
Досліджені судом інвентаризаційні описи виконані на бланках, які є додатками до наказу Міністерства фінансів України Про затвердження типових форм для відображення бюджетними установами результатів інвентаризації, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.15 р., які узгоджуються з вимогам п. 20 Положення про інвентаризацію.
Згідно з п. 21 Положення про інвентаризацію, інвентаризаційний опис складається в двох примірниках (у разі заміни матеріально відповідальної особи - в трьох), які підписуються головою і усіма членами інвентаризаційної комісії, а також матеріально відповідальною особою та командиром (начальником) підрозділу, де проводилася інвентаризація.
Відповідно до п. 22 Положення про інвентаризацію, на кожному інвентаризаційному описі матеріально відповідальною особою виконується напис такого змісту: "Усе військове майно, пойменоване в цьому інвентаризаційному описі, перевірено інвентаризаційною комісією у моїй присутності та внесено до опису. Претензій до комісії не маю. Майно, зазначене в описі, знаходиться на моєму відповідальному зберіганні". Напис засвідчується підписом цієї особи. У разі наявності претензій у напису зазначається їх зміст.
Згідно з п. 29 Положення про інвентаризацію, результати інвентаризації оформляються актом, до якого додаються інвентаризаційні описи і який підписується головою і членами інвентаризаційної комісії, а також у порядку ознайомлення командирами (начальниками) відповідних служб.
З огляду на зазначені норми, результати інвентаризації відображаються у інвентаризаційному описі. Також, результати інвентаризації оформляються актом, тобто за результатами інвентаризації складається 2 документа: 1) інвентаризаційний опис і 2) акт інвентаризації.
При цьому, п. 22 Положення про інвентаризацію прямо передбачає обов`язок матеріально відповідальної особи, якою в даному випадку є позивач, підписати інвентаризаційний опис. Такий обов`язок є абсолютним, тобто навіть у випадку незгоди та/або наявності зауважень, матеріально відповідальна особа повинна підписати інвентаризаційний опис - у неї немає права відмови від підпису, а в разі претензій, така особа вправі викласти їх шляхом накладення напису на інвентаризаційному описі.
В той же час, позивач всі 3 інвентаризаційні описи не підписав, помилково вважаючи, що у нього відсутній такий обов`язок.
Що стосується підписання позивачем акту інвентаризації, то відповідно до наведеного вище п. 29 Положення про інвентаризацію, результати інвентаризації оформляються актом, який підписується головою і членами інвентаризаційної комісії, а також у порядку ознайомлення командирами (начальниками) відповідних служб.
Позивач в момент проведення позапланової інвентаризації займав посаду начальника групи зберігання озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , що як раз відповідає статусу начальника відповідної служби ВЧ НОМЕР_1 , а тому мав підписати акт інвентаризації в порядку ознайомлення.
Відповідач у наказі № 561 вказує, що від ОСОБА_1 жодних звернень, рапортів, клопотань не надходило, однак зазначене не відповідає встановленим судом обставинам справи, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач 21.12.24 р. подав рапорт голові інвентаризаційної комісії, 28.12.24 р. рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 , а 04.01.25 р. пояснення голові інвентаризаційної комісії.
При цьому, суд зауважує, що подання позивачем рапортів та пояснень не звільняє його від обов`язку підписання інвентаризаційних описів та акту інвентаризації, тобто не спростовує встановленого відповідачем факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 22, 29 Положення про інвентаризацію щодо відмови від підписання цих документів.
Таким чином, позивач протиправно не виконав вимоги Положення про інвентаризацію, які адресовані йому, як матеріально відповідальній особі, в частині обов`язку підписання документів, складених за наслідками позапланової інвентаризації військового майна.
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
За таких обставин, відповідач вірно піддав позивача дисциплінарному стягненню.
Як передбачено розділом XVI п. 4 абз. 2 Порядку № 260, при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше одного до чотирьох прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Таким чином, відповідач вірно визначив розмір премії позивача за лютий 2025 р. в розмірі 90%.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.06 р. у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що ст. 6 п. 1 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча ст. 6 п. 1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.94 р., серія A, № 303-A, п. 29).
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенні позову.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз