Справа № 211/4577/24
Провадження № 2/211/1698/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Сарат Н.О.
при секретарі Зоріній С.М.
за участі представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
представника відповідача ПП «САРМАТ» - Малиновської В.Д.
розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 та ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, -
встановив:
позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.07.2021 року на тенологічній дорозі комбінату ПАТ «ММК ім. Ілліча» в Кальміуському районі м. Маріуполя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія – ОСОБА_1 , який при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Scania P400CB8X4EHZ”, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч.
Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Scania P400CB8X4EHZ”, д.н.з. НОМЕР_2 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія Scania», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР-5255708 ( виданий ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та який діяв на момент ДТП 12.07.2021 року.
Відповідно до постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя по справі № 264/4879/21 від 13.09.2021 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
24.11.2021 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» розрахувало суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі рахунку № SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна».
Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту №06/02-069407 від 22.06.2016 р., на підставі страхового акту №210000437983 від 26.11.2021 р., акту огляду транспортного засобу, рахунку № SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТО «Сканія Україна» та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб Scania P400CB8X4EHZ”, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 274 274,49 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ГРУП», виплатило суму страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО розмірі 259 958,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР112916 від 29.11.2021 року та 14 315,90 грн. було зараховано до несплачених страхових платежів , відповідно до п. 23 Договору.
Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правові відповідальність ОСОБА_1 , як водія «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР-5255708 (виданий ПрАТ «СК`Арсенал Страхування та який діяв на момент ДТП 12.07.2021 року.
Позивач звернувся до ПрАТ «СК`Арсенал Страхування» з заявою (претензією) про виплат страхового відшкодування в порядку регресу на суму 274 274,49 грн., у відповідь на яку ПрАТ «СК`Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. в рамках ліміту відповідальності передбаченою полісом № АР-5255708.
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 144 274,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору.
28.10.2025 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 12.07.2021 року , був понеділок - робочий день , водій ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі під час виконання трудових обов`язків з Приватним підприємством «Сармат», на транспортному засобі марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , що належав підприємству, при зустрічному роз`їзді на технологічній дорозі комбінату ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в Кальміуському районі м. Маріуполя не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Scania P400CB8X4EHZ, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. Згідно з рішенням Верховного Суду України у справі № 592/7961/18 від 14 січня 2025 року, водій, який керує автомобілем у межах трудових обов`язків, не несе особистої відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП (ст. 1187 Цивільного кодексу України). Саме роботодавець несе відповідальність за шкоду, завдану ДТП, якщо його працівник був за кермом службового автомобіля. До того ж згідно положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Той факт що Відповідач перебував на роботі та в трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки згідно з якою на момент ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «САРМАТ» з 15.04.2021 року до 20.07.2021 року (копія трудової книжки в додатках). Для надання додаткових доказів, ми звернулись до ПП «Сармат» із адвокатським запитом, як тільки ми отримаємо такі докази одразу зобов`язуємось надати такі до суду ( а в разі ненадання таких будемо заявляти в суді відповідні клопотання про витребування таких). Отже вимоги про стягнення збитків Позивач має пред`являти до ПП «Сармат» як роботодавця згідно ст. 1172 ЦК України. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи вищенаведене, вважаємо що в позовних вимогах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 має бути відмовлено в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 21.11.2025 року заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Капля Аліни Степанівни про залучення співвідповідача задоволено. Залучено в якості співвідповідача по справі № 211/4577/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «САРМАТ», адреса - 53700, Дніпропетровська обл., селище міського типу Широке, вулиця Соборна, будинок 114, ЄДРПОУ 31037360. А також, задоволено клопотання представника відповідача Козаренко С.В. про витребування доказів. Витребувано від ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ», адреса - 53700, Дніпропетровська обл., селище міського типу Широке, вулиця Соборна, будинок 114, ЄДРПОУ 31037360: інформацію чи перебував 12.07.2021 року ОСОБА_1 в трудових відносинах з ПП “Сармат”. Інформацію, кому належав транспортний засіб марки «Scania”, д.н.з. НОМЕР_1 станом на 12.07.2021 року та надати суду належним чином завірені копії наступних документів, а саме трудового договору укладеного між ПП “Сармат” та ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Scania”, д.н.з. НОМЕР_1 , подорожніх листів, які були видані водієві ОСОБА_1 на 12.07.2021 року; договорів за якими ПП “Сармат” виконувало роботи на території підприємства ПАТ “ММК ім. Ілліча”. 
16.03.2026 року від ПП “Сармат” надано відзив, згідно якого 12.07.2021 року сталось ДТП за участю двох ТЗ, у якій винним визнано Відповідача-1. ТЗ потерпілого на момент ДТП був застрахований у Позивача за договором добровільного страхування, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до Позивача із Заявою про настання страхового випадку від 12.07.2021 р. 05 серпня 2021 року Позивач провів огляд транспортного засобу та склав Акт із зазначенням характеру і переліку пошкоджень. ТОВ «Сканія Україна» виставило Рахунок від 16.11.2021 р. щодо вартості ремонту ТЗ на суму 289 566,72 грн, з яких ПДВ 48 261,12 грн, на підставі якого Позивач склав Розрахунок страхового відшкодування від 24.11.2021 р., за яким вартість ремонту визначено у сумі 289 566,72 грн, франшиза — 15 292,23 грн, а виплата — 274 274,49 грн. Проте за Страховим актом від 26.11.2021 р. та Платіжною інструкцією від 29.11.2021 р., Позивач виплатив ТОВ «Сканія Україна», як сервісному центру, 259 958,59 грн, вирахувавши з суми 14 315,90 грн несплачених потерпілим страхових платежів. Станом на дату ДТП ТЗ марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , який керував винуватець ДТП, був зареєстрований за АТ «ПУМБ» (додаток — копія Свідоцтва про реєстрацію). Між АТ «ПУМБ» та ТОВ «КОМПАНІЯ ТРАНС-ІНВЕСТ» було укладено Договір фінансового лізингу від 27.05.2021 р. (додаток), після чого ТОВ «КОМПАНІЯ ТРАНС-ІНВЕСТ» передало ТЗ на підставі оренди ПП «САРМАТ» (додаток — копія Договору). Наразі власником ТЗ є ТОВ «КОМПАНІЯ ТРАНС-ІНВЕСТ» (додаток — копія Свідоцтва). ТЗ був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», тому Позивач після виплати страхового відшкодування звернувся до цього страховика і останній здійснив виплату 130 000 грн у межах ліміту відповідальності. Посилаючись, що ця виплата не покриває повного розміру шкоди, Позивач звернувся до суду з позовом у порядку суброгації та просить стягнути з Відповідачів 144 274,49 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди та відшкодування. Станом на дату ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «САРМАТ» та працював на посаді водія, що підтверджується Наказом №129-К від 15.04.2021 р. про прийняття на роботу (додаток) та Трудовим договором від 16.04.2021 р. (додаток). Наказом №234-К від 20.07.2021 р. ОСОБА_1 було звільнено (додаток). Водночас у Відповідача-2 відсутні документи, які б підтверджували/спростовували використання ОСОБА_1 . ТЗ саме в межах виконання трудових обов`язків на момент ДТП, оскільки подорожні листи за відповідний період не збереглися. В електронній системі наявні відомості про використання ТЗ 12.07.2021 р., однак вони не містять інформації про конкретного водія, який керував ТЗ (додаток — копія Витягуз Реєстру перевезень шлаку). В Акті огляду ТЗ вказано, що перед початком відновлювального ремонту на СТО пошкодженого ТЗ, підлягає узгодженню повна калькуляція (кошторис) відновлювального ремонту. Водночас матеріали не містять такої калькуляції (кошторису), яка повинна була бути складена для визначення обґрунтованого розміру шкоди та вартості ремонту. За п. 20.3.2 наявного у матеріалах Договору добровільного страхуванняПозивач зобов`язаний протягом двох робочих днів з моменту отримання інформації про настання страхового випадку вжити заходів для оформлення необхідних документів. Водночас ДТП сталася 12.07.2021 р., тоді як Акт огляду ТЗ було складено лише 05.08.2021 р., тобто майже через місяць після події. У Заяві від 12.07.2021 р. зазначено, що ТЗ перебуває на ходу, що означає йогоможливість подальшого використання у період між ДТП та оглядом. Відсутність інформації про місце огляду та фактичне місцезнаходження ТЗ у цей період не дозволяє встановити, що всі пошкодження, зафіксовані в Акті огляду та включені до Рахунку, виникли саме внаслідок ДТП. Позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди 274 274,49 грн. та страховою виплатою 130 000 грн, однак із Розрахунку суми страхового відшкодування та Платіжної інструкції видно, що Позивач фактично виплатив 259 958,59 грн, а 14 315, 90 грн було віднесено до суми несплачених страхових платежів. У Постанові від 02.04.2018 р. в справі № 910/32720/15 ВС зазначив, що вказівка у межах витрат, вжита у ч. 1 ст. 993 ЦК України, означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена. Вирахування суми несплачених страхових платежів здійснено на підставі п. 23 Договору між Позивачем та потерпілим. Відповідачі не є сторонами цього Договору і не несуть обов`язку відповідати за ці зобов`язання. Оскільки Позивач здійснив виплату у розмірі 259 958,59 грн, то право вимоги у порядку суброгації могло перейти до нього лише в межах цієї суми, але й це безпідставно з мотивів викладених вище. Рахунок ТОВ «Сканія Україна» від 16.11.2021 р., покладений в основу розрахунку страхової виплати, виписаний на суму 289 566,72 грн, з яких ПДВ 48 261,12 грн. Якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ по ремонту, то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості. У такому разі розмір ПДВ може бути стягнуто судом після надання документів про такі витрати і встановлення двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. У силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України Відповідачі не можуть бути примушені до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця робіт з ремонту і такий ремонт фактично було здійснено. Водночас у матеріалах справи немає підтвердження виконання ремонтних робіт ТОВ «Сканія Україна», зокрема відсутній акт виконаних робіт. Позивач надав лише докази перерахування коштів у рахунок можливого майбутнього ремонту, але не підтверджено, що такий було здійснено. А тому, на нашу думку, відсутні підстави для стягнення в числі вартості відновлювального ремонту суми ПДВ у порядку суброгації. Навіть якщо умовно виходити з розрахунку, наведеного Позивачем, то з урахуванням обставин, викладених у розділах 3.2–3.4 Відзиву, можливий розмір шкоди підлягає суттєвому коригуванню і до стягнення можливе лише 49 833,'83 грн з такого розрахунку: 289 566,72 грн (сума вказана в Рахунку ТОВ «Сканія Україна») – 15 292,23 грн (франшиза) – 14 315,90 грн (сума несплаченого страхового платежу) – 48 261,12 грн (сума ПДВ) – 1 842 грн (деталь Model Badg) – 7 271 грн (фарбування радіатора) – 1 848,64 грн (панель у розрізі ремонту бамперу) – 1 594 грн (середня вартість повторюваних позицій заміни панелі радіатора) – 19 308 грн (середня вартість повторюваних позицій панелей радіатора) – 130 000 грн (виплата страховика винуватця у межах ліміту) = 49 833,83 грн. Але і цей розмір не може вважатися доведеним, адже матеріали не містять належних доказів визначення вартості відновлюваного ремонту. Тож, розмір позовних вимог є необґрунтованим, що є підставою для відмови у позові. 
23.03.2026 року представником позивача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» надано відповідь на відзив, згідно чого вказано, що предметом позову у даній справі є вимога позивача, як страховика, про відшкодування збитків, понесених в результаті здійснення виплати з настанням страхової події 12.07.2021 року за участю транспортного засобу «SCANIA», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «SCANIA P400CB8X4EHZ», д.р.н. НОМЕР_2 забезпеченого за Договором добровільного страхування транспортного засобу №06/02-069407 від 22.02.2016 р. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про страхування» страхова виплата і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження своїх вимог надано належні та достатні докази, які підтверджують позовні вимоги та їх розмір. Це, зокрема, копія рахунку №SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна» на підставі якого відповідно до умов договору страхування (п. 26.2 Договору, відповідно до якого при настанні страхового випадку всі відновлювальні роботи та заміна деталей, вузлів та і. повинні виконуватись авторизованими СТО Сканія.) була розрахована сума страхового відшкодування, копію платіжного доручення №ЗР112916 від 29.11.2021 року, яке підтверджує факт безпосереднього перерахування суми страхового відшкодування та всі інші докази, які додані до позовної заяви та підтверджують вимоги позивача. Верховний суд у постанові від 25.07.2018 року по справі №922/4013/17 зазначив, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Виплату страхового відшкодування у розмірі 259 958,59 грн. було здійснено шляхом перерахування на рахунок СТО та 14 315,90 грн. було зараховано до несплачених страхових платежів, відповідно до п. 23.8 Договору, з якого вбачається, що «У разі, якщо на момент здійснення страхової Страхувальник має заборгованість щодо сплати страхового платежу, (згідно графіка визначеного Додатком 1 Договору страхування) Страховик має право здійснити страхову виплату з утриманням несплаченої частини страхового платежу за поточний рік загального строку страхування таких ТЗ». Ця процедура є формою виконання страховиком зобов`язання перед страхувальником, при якій сума, що підлягає виплаті, спрямовується на погашення заборгованості за договором. Так, зарахування частини страхового відшкодування в рахунок чергових платежів (премій) вважається виплатою частини страхового відшкодування. Страховик має право утримати заборгованість із платежів із суми відшкодування, а такий залік оформлюється страховим актом і вважається виконанням зобов`язань перед страхувальником. Щодо постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.04.2018 року по справі 910/32720/15 на яку посилається представник відповідача, то в ній ключове рішення не прийнято, справа повернулася на новий розгляд до Господарського суду м. Києва, а тому висновки не можуть бути врахована в апріорі.Направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 02.04.2018 зазначив, що судом першої інстанції було взято для розрахунку дійсну вартість транспортного засобу Renault Kangoo, державний номер НОМЕР_1 на дату укладання договору страхування від 30.12.2013, оскільки сторонами не надано суду визначення ринкової вартості транспортного засобу станом на 05.05.2014, тобто, саме перед дорожньо-транспортною пригодою, разом з тим, даним судом було призначено судову експертизу та взято до розрахунку ринкову вартість транспортного засобу Renault Kangoo, державний номер НОМЕР_3 , в пошкодженому стані, станом на 10.03.2015, а саме, на дату складання позивачем страхового акту в результаті визнання події страховим випадком, тобто, станом не на момент одразу після ДТП, а саме, 06.05.2014, а станом на дату більш ніж через 10 місяців після зазначеного ДТП, що не відповідає ч.2. ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто при розгляді даної справи спірним моментом був розрахунок дійсної вартість транспортного засобу на дату укладання договору, а не виключення з суми вимоги позивача частини страхового відшкодування яке було зараховано в рахунок оплати несплаченої частини страхової премії за вказаним договором. Оскільки Верховний Суд в даній постанові зазначив: «ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України "Про страхування" передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування». Отже, розмір фактичних витрат які поніс позивач, при виплаті страхового відшкодування встановлені та підтверджені належним чином, а рахунок СТО №SD- 2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна», платіжне доручення № від 29.11.2021 року, що підтверджує таку виплату та інші документи які додані до позовної заяви, є належними, допустимими та достовірними доказами цього. Тому твердження представника відповідачв, що позивачем не доведено розмір завданої шкоди «SCANIA P400CB8X4EHZ», д.р.н. НОМЕР_2 є необґрунтованим. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про оцінку» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновок про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Під час проведення оцінки майна оцінювачі дотримуються вимог, визначених Національним стандартом № 1, який є обов`язковим для оцінювача під час проведення оцінки майна, у тому числі КТЗ. Що постановою Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі 3-50гс15, постановою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, постановою Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 зазначено, що: «Звіт про оцінку транспортного засобу» є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати". Тобто, акт огляду транспортного засобу та звіт це лише попередні документи, в яких фіксуються видимі пошкодження транспортного засобу, а внутрішні (приховані) пошкодження, можливо виявити лише на станції СТО при ремонті транспортного засобу. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження своїх вимог надано належні та достатні докази, які підтверджують позовні вимоги та їх розмір. Це, зокрема, копія рахунку №SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна» на підставі якого відповідно до умов договору страхування була розрахована сума страхового відшкодування, копію платіжного доручення №ЗР112916 від 29.11.2021 року, яке підтверджує факт безпосереднього перерахування суми страхового відшкодування та всі інші докази, які додані до позовної заяви та підтверджують вимоги позивача. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 №591/3152/16-ц в який зазначено, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Оскільки транспортний засіб «SCANIA P400CB8X4EHZ», д.р.н. НОМЕР_2 фактично відремонтований, про що свідчить акт виконаних робіт №SD -2103793 від 17.12.2021 року тому розмір збитку, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. Спростування доводів представника відповідача, про те що відсутні підстави для стягнення ПДВ, оскільки транспортний засіб не відремонтовано, представник позивача звертається до суду з клопотанням про долучення доказів а саме акту виконаних робіт №SD -2103793 від 17.12.2021 року, який підтверджує факт проведення відновлювального ремонту та те що позивач має право на відшкодування збитків з урахуванням ПДВ.
25.03.2026 року від представника відповідача ПП "САРМАТ" надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вказують, що позивач вказує, що розмір шкоди підтверджується Рахунком ТОВ «Сканія Україна» та платіжкою, якою було перераховано кошти на користь СТО. Відповідач заперечує проти цього, оскільки Платіжна інструкція підтверджує лише факт перерахування коштів, але не доводить обсяг пошкоджень, їх причинний зв`язок із ДТП та обґрунтованість визначення вартості ремонту. Посилання Позивача на п. 26.2 Договору, на нашу думку, є безпідставним, адже ця умова визначає лише виконання ремонту на авторизованому СТО, але не звільняє від обов`язку документально-підтвердженого визначення вартості такого ремонту. Акт огляду від 05.08.2021 р. передбачає необхідність складання повної калькуляції (кошторису) до початку ремонту, однак такий у матеріалах справи відсутній. Рахунок ТОВ «Сканія Україна» не є калькуляцією, оскільки не містить технічних і розрахункових даних, відсутні каталожні номери, конкретно визначені найменування деталей, розрахунок вартості за AUDATEX або іншою програмою, передбаченою Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач стверджує, що зарахування 14 315,90 грн страхового відшкодування в рахунок чергових платежів є виплатою частини страхового відшкодування, а тому підлягає стягнення з Відповідачів. Відповідач не погоджується, оскільки така сума не була фактично виплачена, а була зарахована у рахунок чергового страхового платежу, який страхувальник зобов`язаний був сплатити за договором, але не сплатив. Таким чином, відбулося виконання зобов`язання страхувальника перед страховиком(взаємозалік), а не виплата страхового відшкодування, що виключає можливість віднесення цієї суми до витрат страховика у розумінні ст. 993 ЦК України та її стягнення в порядку суброгації, оскільки не створює підстав для переходу права вимоги. Відповідачі не є сторонами Договору страхування і не можуть нести відповідальність за внутрішні розрахунки. Включення до позовних вимог такої суми призводить до безпідставного збільшення відповідальності. За ст. 993 ЦК України право вимоги переходить лише в межах фактичних витрат, а тому не може перевищувати суму, яку реально було сплачено страховиком. Отже, 14 315,90 грн не може бути включена до розміру позовних вимог, а наведений у Позові розрахунок є неправильним. Позивач стверджує, що частина пошкоджень могла бути виявлена лише під час ремонту на СТО, а тому Акт огляду та звіт про оцінку — це лише попередні документи. Відповідач зауважує, що в матеріалах справи наявний лише Акт огляду від 05.08.2021 р., тоді як звіт про оцінку відсутній. Як зазначалося у Відзиві, аналіз Акта огляду та Рахунку свідчить про наявність істотних неузгодженостей (п. 3.4 Відзиву). З позиції Позивача вбачається, що причиною таких неузгодженостей є виявлення прихованих пошкоджень СТО. Однак Позивач не конкретизує, які саме пошкодження були прихованими, не доводить їх виникнення внаслідок ДТП та не надає доказів на їх підтвердження. Акт огляду від 05.08.2021 р. встановлює, що у разі виявлення прихованих дефектів має складатися додатковий акт (дефектна відомість). В іншому випадку страхова компанія не проводить відшкодування за приховані дефекти (пошкодження). Розрахунок страхового відшкодування і його подальша виплата здійснено на підставі Рахунку. Якщо цей Рахунок включає приховані пошкодження, то вони мали бути належно зафіксовані та підтверджені шляхом складення додаткового акта. Оскільки цього не зроблено, відсутні докази, що такі пошкодження дійсно існували, виникли саме внаслідок ДТП, обґрунтовано включені до вартості ремонту. Слід врахувати, що між датою ДТП та оглядом минув майже місяць, а до виставлення Рахунку — понад чотири місяці. Оскільки ТЗ перебував на ходу, не виключається виникнення додаткових пошкоджень у цей період, які були віднесені до «прихованих», хоча в дійсності не пов`язані зі спірним ДТП. Отже, непідтверджені пошкодження та витрати на їх усунення не можуть враховуватися при визначенні розміру шкоди і не можуть бути відшкодовані за рахунок Відповідачів. Позивач зазначає, що факт ремонту підтверджується Актом виконаних робіт від 17.12.2021 р., а тому розмір збитку має визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів. Відповідач заперечує проти цього, оскільки наданий Акт підписаний лише виконавцем і не містить підпису замовника, що не підтверджує прийняття робіт та їх фактичне виконання, а отже виключає можливість вважати такі витрати понесеними, у тому числі в частині ПДВ. Акт також не узгоджується з Актом огляду та містить ті ж недоліки, що й Рахунок (дублювання, невідповідність позицій). Зокрема в Акті зазначено деталь «ШильдикP400», яка відсутня як у Рахунку, так і в Акті огляду. Навіть якщо й брати до уваги Акт, то він не доводить, що всі зазначені роботи пов`язані саме з цією ДТП та відповідають зафіксованим пошкодженням в Акті огляду. Тож, Акт не може бути покладений в основу визначення розміру шкоди та включення сум ПДВ до стягнення з Відповідачів.
01.04.2026 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява з якої вбачається, що ПП «САРМАТ» не заперечує факту перебування ОСОБА_1 на час ДТП 12.07.2021 року в трудових відносинах з ПП «САРМАТ» про що свідчать і Наказ (розпорядження) №129-к від 15.04.2021 року про прийняття на роботу, та Наказ №234-К від 20.07.2021 року про припинення трудового договору. Отже в цей період що охоплює і дату дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «САРМАТ» на посаді водія автотранспортних засобів. Згідно наданого ПП «САРМАТ» Витягу з реєстру перевезень шлаку за Маршрутом Шлак-Гора Балка-Грековата видно ,що виїзд авто СКАНІЯ номер авто НОМЕР_1 був о 02:21 годині. Згідно матеріалів справи Схеми ДТП (а.с. 11) дорожньо-транспортна пригода сталось приблизно о 03:00 годині на транспортному засобі марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Також звертаю увагу суду, що згідно Договору субпідряду №2931/21 від 02.02.2021 року укладеного між ТОВ «Метінвест Інжиніринг» та ПП «САРМАТ» згідно п. 2.1. « Генподрядчик поручает, а Субподрядчик обязуется на свой риск выполнить в порядке и на условиях Договора работы по разработке, погрузке и перевозке конвертерного шлака на городскую свалку «Балку Грековатую» в рамках реализации проекта «Модернизация цеха холодной прокатки (ЦХП) ЧАО «ММК им. Ильича», предусмотренные утвержденной Проектной документацией (Приложение №1) к Договору (далее «Работы») для достижения Цели выполнения работ.». Згідно Постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.09.2021 року дорожньо-транспортна пригода сталась на технологічній дорозі комбінату ПАТ «ММК ім. Ілліча». Отже в сукупності зазначені докази вказують на той факт, що ОСОБА_1 діяв саме під час виконання своїх трудових обов`язків в момент ДТП, адже він як особа що перебувала в трудових відносинах з ПП САРМАТ» на посаді водія, керував авто яке орендувало ПП «Сармат», згідно витягу з реєстру перевезень виїхав для виконання трудових обов`язків, на території що належить комбінату ПАТ «ММК ім. Ілліча», що узгоджується з Договором субпідряду №2931/21 від 02.02.2021 року, та в цей час сталось ДТП. Отже вимоги про стягнення збитків Позивач має пред`являти до ПП «Сармат» як роботодавця згідно ст. 1172 ЦК України. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи вищенаведене, вважаємо що в позовних вимогах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 має бути відмовлено в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, врахувати відповідь на відзив, позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, пояснила відповідно відзиву та заяви.
Представник відповідача ПП «Сармат» Малиновська В.Д. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, пояснила відповідно відзиву та заяви.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Іллівського районного суду м. Маріуполя від 13.09.2021 року у справі № 264/4879/21 відповідача ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. 
Відповідно до обставин викладених у вказаній вище постанові, ОСОБА_1 12.07.2021 року, керуючи транспортним засобом Scania державний номерний знак НОМЕР_1 на технологічній дорозі комбінату ООО ММК «ім.Ілліча» в Кальміуському районі м.Маіруполя Донецької області при зустрічному русі не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Scania державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.3 ПДР України. Вказана постанова набрала законної сили 23.09.2021 року.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина шоста статті 82 ЦПК України).
Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Scania P400CB8X4EHZ”, д.н.з. НОМЕР_2 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія Scania», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР-5255708 ( виданий ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та який діяв на момент ДТП 12.07.2021 року.
24.11.2021 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» розрахувало суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі рахунку № SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна».
Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту №06/02-069407 від 22.06.2016 р., на підставі страхового акту №210000437983 від 26.11.2021 р., акту огляду транспортного засобу, рахунку № SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТО «Сканія Україна» та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб Scania P400CB8X4EHZ”, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 274 274,49 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ГРУП», виплатило суму страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО розмірі 259 958,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР112916 від 29.11.2021 року та 14 315,90 грн. було зараховано до несплачених страхових платежів , відповідно до п. 23 Договору.
Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правові відповідальність ОСОБА_1 , як водія «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР-5255708 (виданий ПрАТ «СК`Арсенал Страхування та який діяв на момент ДТП 12.07.2021 року.
Позивач звернувся до ПрАТ «СК`Арсенал Страхування» з заявою (претензією) про виплат страхового відшкодування в порядку регресу на суму 274 274,49 грн., у відповідь на яку ПрАТ «СК`Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грв в рамках ліміту відповідальності передбаченою полісом № АР-5255708.
Крім того, з трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 на момент ДТП працював водієм в ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «САРМАТ», тобто на момент пригоди перебував у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «САРМАТ».
Верховний суд у постанові від 25.07.2018 року по справі №922/4013/17 зазначив, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. 
Виплату страхового відшкодування у розмірі 259 958,59 грн. було здійснено шляхом перерахування на рахунок СТО та 14 315,90 грн. було зараховано до несплачених страхових платежів, відповідно до п. 23.8 Договору, з якого вбачається, що «У разі, якщо на момент здійснення страхової Страхувальник має заборгованість щодо сплати страхового платежу, (згідно графіка визначеного Додатком 1 Договору страхування) Страховик має право здійснити страхову виплату з утриманням несплаченої частини страхового платежу за поточний рік загального строку страхування таких ТЗ». 
Утримання заборгованості з виплати страхового відшкодування є цілком законним, якщо це передбачено умовами договору страхування. Відповідно до принципу свободи договору сторони можуть узгодити, що при настанні страхового випадку страховик має право зарахувати несплачені премії (наприклад, черговий платіж за розстрочкою) в рахунок виплати відшкодування.
Разом з тим, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 993) та Закону України «Про страхування» (ст. 27), суброгація — це перехід до страховика права вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.
При здійсненні страхової виплати з утриманням (зарахуванням) несплаченої частини страхового платежу за поточний рік застосовуються такі правила: 1. Розмір суброгації (сума, яку має сплатити винуватець) Сума, яку страховик має право вимагати в порядку суброгації з особи, відповідальної за збитки, обмежується розміром фактично виплачених (перерахованих) потерпілому коштів. Якщо страховик при розрахунку виплати правомірно утримав із загальної суми збитку (страхового відшкодування) суму несплаченого страхувальником страхового платежу (франшизу/пайовий внесок), стягненню з винуватця (або його страхової компанії за полісом ОСЦПВ) підлягає лише та сума, яка фактично була виплачена страхувальнику (на його рахунок або на СТО). Сума утриманого страхового платежу до суми суброгації не включається.
Ввисновки в постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 910/17324/19 та постанові ВС від 20.04.2021 у справі № 910/17484/20. 
А тому суд приходить до висновку, що сума в розмірі 14 315,90 грн не може бути включена до розміру позовних вимог.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про оцінку» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновок про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Під час проведення оцінки майна оцінювачі дотримуються вимог, визначених Національним стандартом № 1, який є обов`язковим для оцінювача під час проведення оцінки майна, у тому числі КТЗ. Що постановою Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі 3-50гс15, постановою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, постановою Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 зазначено, що: «Звіт про оцінку транспортного засобу» є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати". Тобто, акт огляду транспортного засобу та звіт це лише попередні документи, в яких фіксуються видимі пошкодження транспортного засобу, а внутрішні (приховані) пошкодження, можливо виявити лише на станції СТО при ремонті транспортного засобу.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. 
Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження своїх вимог надано належні та достатні докази, копія рахунку №SD-2102398 від 16.11.2021 року, ТОВ «Сканія Україна» на підставі якого відповідно до умов договору страхування була розрахована сума страхового відшкодування, копію платіжного доручення №ЗР112916 від 29.11.2021 року, яке підтверджує факт безпосереднього перерахування суми страхового відшкодування та всі інші докази, які додані до позовної заяви та підтверджують вимоги позивача. 
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 №591/3152/16-ц в який зазначено, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. 
Оскільки транспортний засіб «SCANIA P400CB8X4EHZ», д.р.н. НОМЕР_2 фактично відремонтований, про що свідчить акт виконаних робіт №SD -2103793 від 17.12.2021 року тому розмір збитку, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. 
Спростування доводів представника відповідача, про те що відсутні підстави для стягнення ПДВ, оскільки транспортний засіб не відремонтовано, представник позивача звертається до суду з клопотанням про долучення доказів а саме акту виконаних робіт №SD -2103793 від 17.12.2021 року, який підтверджує факт проведення відновлювального ремонту та те що позивач має право на відшкодування збитків з урахуванням ПДВ.
А тому вимога про стягнення суми в розмірі 129958,10 грн. з відповідача ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «САРМАТ» є законною та підлягає задоволенню. 
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» (який дія станом на дату виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто, виходячи із вказаних норм закону, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Що стосується вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Як зазначено у ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки – роботодавець. 
Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. 
Таким чином, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Винятком може бути випадок, якщо винуватець керував службовим транспортним засобом, але авто використовував у власних інтересах (не виконував завдання, покладені роботодавцем на водія).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент ДТП працював водієм в ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «САРМАТ» та використовував ТЗ саме для роботи, а не керував службовим транспортним засобом, у власних інтересах , а тому шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (яким є авто), відшкодовується особою, яка володіє ним на законних підставах — тобто орендарем (договір оренди, довіреність тощо)
Володільцем джерела підвищеної небезпеки є саме ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «САРМАТ» згідно договору оренди а.с. 131-132, а тому позов в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав до часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ» сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 129958,10 грн., у вимогах щодо відповідача ОСОБА_1 відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ» на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеної частини позову, в сумі 2727,54 грн.
Також, суд пропорційно відмовленої частини позову стягує з позивача на користь відповідача ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ» витрати на правову допомогу в розмірі 2976,81 грн.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 15, 16, 993, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», і керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 та ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - задовольнити частково.
Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «САРМАТ», адреса - 53700, Дніпропетровська обл., селище міського типу Широке, вулиця Соборна, будинок 114, ЄДРПОУ 31037360 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ЄДРПОУ: 24175269, шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 129958 (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2727 (дві тисячі сімсот двадцять сім) гривень 54 копійки.
В іншій частині позову відмовити.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ЄДРПОУ: 24175269, на користь ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «САРМАТ», адреса - 53700, Дніпропетровська обл., селище міського типу Широке, вулиця Соборна, будинок 114, ЄДРПОУ 31037360 витрати на правову допомогу в розмірі 2976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 81 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня ухвалення судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 01.06.2026 року.
Суддя:	  	Н. О. Сарат