ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16731/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач1, ГУ ПФУ в Житомирській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 10.11.2025 №032950011352 про відмову у призначенні пенсії за віком;
зобов`язання зарахувати періоди роботи у колгоспі ім.Котовського (правонаступники КСП «Турія», СВК «Турія») з 15.07.1985 по 01.11.1992, з 01.02.1993 по 01.03.1995. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та постійно проживає на території Камінь-Каширського району Волинської області, у зв`язку з чим, на його думку, має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Подавши заяву про призначення пенсії до Камінь-Каширського сервісного відділу обслуговування громадян №4, ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, не зарахувавши до страхового стажу період роботи з 15.07.1985 по 01.02.1993 в колгоспі ім.Котовського. В рішенні Волинського окружного адміністративного суду у справі 140/14011/24 суд зазначив, що оскільки у дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 відсутні необхідні записи, які безспірно підтверджували б період роботи з 15.07.1985 по 01.02.1993 у колгоспі ім. Котовського, в тому числі щодо його трудової участі в громадському господарстві у період з 1985 роки до 1993 роки (про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання позивачем), дати і номери наказів про прийняття на роботу, звільнення, а інших документів про наявний стаж роботи позивач не може надати у зв`язку із знищенням таких документів під час пожежі, тому у даному випадку спірний період роботи може бути підтверджений органом Пенсійного фонду України на підставі показань свідків, що передбачено пунктами 2, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі – Порядок №637) та пунктом 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1).
Отримавши рішення суду, позивач подав документи до Камінь-Каширського сервісного відділу обслуговування громадян №4, де було проведено допит свідків, про що складено Акти опитування свідків. Як викладено у актах, свідки підтвердили факт роботи у колгоспі ім.Котовського.
Рішенням від 10.11.2025 №032950011352 ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Позивач вважає спірне рішення відповідача неправомірним з огляду на наступне.
Довідкою Державного архіву Волинської області підтверджуються відомості про прийняття його на роботу трактористом та про прийняття у члени колгоспу ім.Котовського. В архівній довідці Трудовий архів Камінь-Каширської міської ради від 14.07.2025 №205 теж містяться відомості про його роботу, однак зазначено, що підтвердити трудовий стаж за 1985-1991 роки немає можливості, так як документи на зберігання не надходили.
Позивач зазначає, що він з 15.07.1985 влаштувався у колгосп ім.Котовського в с.Бузаки Камінь-Каширського району на роботу. 28.12.1992 виникла пожежа в адміністративній будівлі колгоспу, внаслідок чого вогнем було знищено особові справи працівників колгоспу ім.Котовського та робочі документи (книги обліку трудового стажу), що підтверджується довідкою Камінь-Каширського районного відділу Управління ДСНС у Волинській області.
Разом з тим, під час допиту свідків, головним бухгалтером ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було підтверджено, що він дійсно працював в даному колгоспі на різних посадах. Проте у відмові ГУ ПФУ в Житомирській області свідчення свідків до уваги взяті не були. 
З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.21).
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.25-28) позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що згідно з пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105 (далі – Порядок №18-1) ОСОБА_1 надав трудові книжки свідків, однак у трудовій книжці ОСОБА_4 НОМЕР_1 (бланк України) без дати заповнення, в якій зазначено, що документи з 01.01.1949 по 31.12.1991 не збереглися. Трудова книжка ОСОБА_2 НОМЕР_2 (бланк зразку радянських часів), трудова діяльність з 01.01.1976 дата заповнення 20.10.1993. Трудова книжка ОСОБА_3 НОМЕР_3 (бланк зразку радянських часів), трудова діяльність з 15.09.1972 дата заповнення 20.10.1993, де зазначено, що документи не збереглися. 
Встановлено, що робота ОСОБА_4 підтверджена показаннями свідків, протокол №220 від 18.06.2002, робота ОСОБА_3 підтверджена показаннями свідків, протокол №550 від 01.09.2010. Оскільки робота свідків підтверджена також показами свідків, тому не може бути враховано для підтвердження спільної роботи заявника. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності в громадському господарстві 1985 - 1991 згідно архівної довідки від 22.08.2025 №543/01.18, оскільки у довідці не зазначено інформацію щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. 
Крім того, період роботи з 1985-1991 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки не підтверджено спільної роботи зі свідками. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності. За наданими документами та згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 8 років 9 місяців 15 днів. Таким чином, заявник матиме право на пенсійну виплату при набутті необхідного страхового стаж
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 257 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 (а.с.47).
12.11.2024 позивач вперше звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, однак ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, не зарахувавши до страхового стажу період роботи з 15.07.1985 по 01.02.1993 в колгоспі ім.Котовського.
Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №140/14011/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що позивач не звертався до органу Пенсійного фонду України із клопотанням про опитування свідків для підтвердження спірного стажу роботи, тому суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Харківській області правомірно не зарахувало до страхового стажу позивача період роботи з 15.07.1985 по 01.02.1993. 
03.11.2025 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.61).
ГУ ПФУ в Житомирській області відповідно до принципу екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийняло рішення від 10.11.2025 №032950011352 про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.13-14, 72-73). 
Підставою для прийняття зазначеного рішення слугувала відсутність необхідного страхового стажу.
При розгляді заяви відповідач встановив, що загальний страховий стаж позивача складає 8 років 9 місяців 15 днів.
За результатами розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності в громадському господарстві 1985-1991 згідно архівної довідки від 22.08.2025 №543/01.18, оскільки у довідці не зазначено інформацію щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Документи трьох свідків, які б підтвердили спільну роботу заявника за період роботи з 1985-1991, відсутні, зарахувати стаж заявника показаннями свідків не можливо.
ГУ ПФУ у Волинській області листом від 14.11.2025 №0300-0207-8/76356 повідомило позивача про прийняте рішення відповідачем (а.с.12).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком. 
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
За правилами частини другої статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Так, відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пункт 17 Порядку №637 визначає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Згідно із пунктом 25 Порядку №637 у тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до стажу роботи на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.
Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку не зарахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи з 1985 по 1991, оскільки у довідці від 22.08.2025 №543/01.18 не зазначено інформації щодо встановленого і відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві.
Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводився загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускалося залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно із пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, суд вважає за необхідне зауважити на встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
З аналізу викладеного вище вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
Судом на підставі копії дубліката трудової книжки серії НОМЕР_5 від 01.10.2001 (далі – дублікат трудової книжки) встановлено, що ОСОБА_1 15.07.1985 був прийнятий до колгоспу ім.Котовського на посаду різноробочого (запис №1), 01.11.1992 звільнений за власною заявою (запис №2), 01.02.1993 знову прийнятий до цього ж колгоспу різноробочим (запис №3), а 25.02.1994 переведений різноробочим до СВК «Турія» у зв`язку з реорганізацією (запис №4) та 01.03.1995 звільнений з роботи згідно поданої заяви (запис №5) (а.с.8, 34-35).
Суд зазначає, що наведені записи внесені до дубліката трудової книжки головою СВК «Турія» та засвідчені печаткою цього підприємства. У графі «на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» міститься відмітка: «документи не збереглися, довідка райархіву №2 від 27.01.1993».
Разом з тим, дублікат трудової книжки ОСОБА_1 не містить відомостей щодо його трудової участі в громадському господарстві за період з 1985 по 1993 роки (зокрема, щодо встановленого річного мінімуму трудової участі та його виконання позивачем). Окрім цього, зі змісту записів вбачається перерва в роботі позивача у колгоспі ім. Котовського в період з 01.11.1992 по 31.01.1993.
В підтвердження того, що документи цього колгоспу за 1949–1991 роки були знищені внаслідок пожежі, яка сталася в адміністративному приміщенні колгоспу ім. Котовського (нині СВК «Турія») в селі Бузаки 28.12.1992 позивач надав довідки Камінь-Каширського РУ ЦЗПД ГУДСУНС у Волинській області від 09.10.2025 №48 02 02-734/48 02.01 (а.с.17) та довідку №671 (а.с.11). 
Із зазначених документів вбачається, що 28.12.1992 в адміністративному приміщенні колгоспу ім.Котовського (нині СВК «Турія») в селі Бузаки сталася пожежа, внаслідок якої було знищено документи за 1949–1991 роки, при чому до архівних установ вони на зберігання не надходили (а.с.11, 17).
Суд зазначає, що оскільки дублікат трудової книжки не містить всіх необхідних записів для підтвердження спірного періоду роботи (зокрема, про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання позивачем; дати і номери наказів про прийняття на роботу, звільнення), тому у даному випадку необхідно застосовувати норми Порядку №637, які регулюють підтвердження стажу роботи показаннями свідків.
При цьому саме органи Пенсійного фонду України проводять опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку №637.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався із заявою про підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків.
Так, згідно з актом опитування свідка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідком підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі ім.Котовського з 1985 на тракторній бригаді токарем, слюсарем, помічником комбайнера по 1992 рік, 28.12.1992 згоріла контора колгоспу. Документи не збереглись (а.с.15, 76).
Відповідно до акту опитування свідка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідком підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі ім.Котовського з липня 1985 року на тракторній бригаді токарем, слюсарем, помічником комбайнера по 11.1992 рік, 28.12.1992 згоріла контора колгоспу, документи не збереглись (а.с.16, 78).
Також з акту опитування свідка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слідує, що ОСОБА_1 дійсно працював в даному колгоспі з 1985 року на тракторній бригаді токарем, слюсарем та помічником комбайнера (а.с.77).
Відтак факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди підтверджується актами опитування свідків, складеними заступником начальника відділу обслуговування громадян №4 при ГУ ПФУ у Волинській області від 08.05.2025 та 16.06.2025. Зі змісту вказаних актів вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали разом із позивачем в одному колгоспі у спірний період, підтвердили його трудову діяльність з липня 1985 по листопад 1992 року в колгоспі ім.Котовського, розташованому в с.Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області.
Показання свідків узгоджуються з наданими до позовної заяви позивачем документами, у тому числі даними трудових книжок свідків (а.с.31-33, 36-39).
Таким чином, враховуючи відсутність відповідних записів у трудовій книжці позивача, наявність у матеріалах справи актів опитування свідків, які підтвердили спірний період роботи останнього, є достатнім для встановлення факту трудової діяльності ОСОБА_1 в колгоспі ім.Котовського.
Отже, судом встановлено, що позивач працював у період з 15.07.1985 по 01.11.1992, з 01.02.1993 по 01.03.1995 в колгоспі ім.Котовського, що в сукупності підтверджується наданими документами та показаннями свідків. Враховуючи ці обставини, суд вважає за необхідне зарахувати вказаний період до страхового стажу позивача.
Крім того, відповідно до відомостей Архівної довідки від 14.07.2025 №205 у документах архівного фонду сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Турія» с.Бузаки Камінь-Каширського району (колгосп ім.Котовського – з 1974 року, колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Турія» - з 1993 року, сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Турія» - з 2000 року) в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1993 – 1995 роки значиться ОСОБА_1 , та за цей період ним відпрацьовано людино-днів по місяцях: в грудні 1993 року 22 дні, в січні – 14, в лютому – 1 день, в березні 31 день, в квітні1994 року – 7 днів, в січні 31 день, в лютому 1995 року 1+28 днів.
Підставою для видачі спірної довідки слугували фонд №63, опис №1, книги обліку розрахунків по оплаті праці. В примітках зазначено, що видати архівну довідку про підтвердження трудового стажу за 1985-1991 роки немає можливості, так як документи з особового складу за вищезгадані роки колгоспу ім.Котовського с.Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області на зберігання не надходили (а.с.9).
Також з архівної довідки від 22.08.2025 №543/01.18 слідує, що в перевірених протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспу ім.Котовського (з 1993 року – КСП «Турія») с.Бузаки Камінь-Каширського району, виявлено, що ОСОБА_1 прийнято на роботу трактористом (протокол засідання правління від 30.12.1985 №22) та в члени колгоспу (протокол загальних зборів від 28.01.1986 №1) (а.с.10).
Тобто позивач вжив усіх можливих заходів для подання до органу Пенсійного фонду документів, що підтверджують його страховий стаж за вказаний період. Відсутність повного пакету документів не може бути підставою для неврахування спірного періоду роботи в колгоспі до страхового стажу, позаяк такий підтверджений доказами та показами свідків.
Доказів, які свідчать про невиконання позивачем без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, відповідачем не надано, протилежного судом не встановлено.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що робота ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджена виключно показами свідків і з цієї підстави не може бути врахована для підтвердження факту спільної роботи позивача. Така позиція є необґрунтованою, оскільки чинне законодавство України не містить заборони щодо використання показань свідків як належного та допустимого доказу у подібних правовідносинах. Навпаки, показання свідків визнаються одним із засобів доказування і підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі.
Отже, відсутні правові підстави для автоматичного відхилення таких доказів лише з мотивів їх походження. Суд оцінює показання свідків з урахуванням їхньої достовірності, послідовності та узгодженості з іншими матеріалами справи, а тому вони можуть бути враховані при встановленні факту спільної роботи позивача разом із іншими доказами.
Таким чином, наведені пенсійним органом мотиви не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі ім.Котовського з 15.07.1985 по 01.11.1992, з 01.02.1993 по 01.03.1995 слід визнати безпідставними.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені статтею 245 КАС України, суд у цій справі дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 10.11.2025 за №032950011352 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.07.1985 по 01.11.1992, з 01.02.1993 по 01.03.1995 в колгоспі ім.Котовського.
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.4).
Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.11.2025 за №032950011352 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.07.1985 по 01.11.1992, з 01.02.1993 по 01.03.1995 в колгоспі ім.Котовського.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська обл., м.Житомир, вул.О.Ольжича, 7, код ЄДРПОУ 13559341).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій