ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026  м.Дніпро Справа № 904/4780/25 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Джепи Ю.А., суддів Мартинюка С.В. та Фещенко Ю.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон” про ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції у справі №904/4780/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон», м.Одеса,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія», м. Дніпро,
про стягнення 13 602 821,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» 27.08.2025 звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія», в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 13 602 821,00 грн та судові витрати по справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2026 у справі №904/4780/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» суму основного боргу у розмірі 7 660 491,82 грн, суму пені у розмірі 599 530,78 грн та суму судового збору у розмірі 99 120,27 грн. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, 12.02.2026 через систему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2026 у справі № 904/4780/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон».
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі №904/4780/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00грн.
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, 27.02.2026 через систему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рiшення Господарського суду Днiпропетровської областi вiд 17.02.2026 у справi №904/4780/25 скасувати в частинi задоволених вимог, та прийняти у справi нове додаткове рiшення, яким вiдмовити у задоволеннi заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязi.
07.05.2026 постановою Центрального апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі №904/4780/25 - залишено без змін, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» залишено без задоволення. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладено на скаржника.
08.05.2026 до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/4780/25 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2026 у справі №904/4780/25 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі №904/4780/25. Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» (код ЄДРПОУ 38677725) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» (код ЄДРПОУ 37872871) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн.
В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що адвокат Мітлицький І. В. надавав правничу допомогу ТОВ «Гранд Вагон» на підставі договору про надання правової допомоги №03-ГВ від 03.03.2025, укладеного між адвокатом та ТОВ «Гранд Вагон». 
Позивач вказує, що у межах супроводу справи №904/4780/25 в апеляційній інстанції адвокатом були надані послуги, за які клієнт зобов`язаний сплатити 35000,00 грн відповідно до рахунку та акту наданих послуг №2-ПД від 07.05.2026, згідно з яким вартість правничої допомоги становить 35 000 грн, що підлягають оплаті клієнтом протягом 10 робочих днів.
Заявник посилається на ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, зазначаючи, що правова допомога включає консультації, підготовку процесуальних документів та представництво інтересів у суді, а витрати на неї підлягають розподілу між сторонами.
Позивач наголошує, що заявлена сума є співмірною зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, тривалістю розгляду, необхідністю підготовки процесуальних документів та участі у засіданнях, а також процесуальною поведінкою скаржника, який подавав численні заяви та пояснення.
Також зазначено, що позивач належно виконав вимоги ч.3 ст.126 ГПК України щодо надання детального опису наданих послуг та подав докази судових витрат у строки, передбачені ч.8 ст.129 ГПК України. Наведено правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 щодо можливості розподілу витрат незалежно від фактичної оплати послуг, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 щодо недопустимості надмірного формалізму при оцінці деталізації опису правничої допомоги. 
У запереченнях на заяву ТОВ «Гранд Вагон» про ухвалення додаткового рішення у справі №904/4780/25 ТОВ «Сучасна вагонна компанія» просить відмовити у стягненні 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір.
Відповідач зазначає, що договір про надання правової допомоги №03-ГВ від 03.03.2025 не містить погодженого сторонами розміру гонорару адвоката за представництво в апеляційній інстанції, а п.5.4 договору прямо передбачає необхідність укладення окремої додаткової угоди щодо визначення кінцевого гонорару. Така додаткова угода щодо апеляційного перегляду справи до матеріалів справи не подана, тому акт приймання-передачі послуг №2-ПД від 07.05.2026 не може підтверджувати погодження вартості послуг.
Відповідач також наголошує, що заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, оскільки в апеляційній інстанції відбулося лише два судові засідання, а правова позиція сторін вже була сформована у суді першої інстанції. Крім того, опис послуг в акті, на думку відповідача, є штучно розширеним, оскільки окремо виділені дії, які фактично охоплюються підготовкою відзиву та участю у засіданні. Також без належних доказів заявлено 3 000 грн витрат на відрядження, проїзд і проживання адвоката, хоча відповідні квитки чи платіжні документи до суду не подані.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції у справі №904/4780/25 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Отже, за приписами статті 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).
Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з частиною першою статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як вже зазначено вище, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У відзиві на апеляційні скарги позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи в Центральному апеляційному господарському суді становить 25 000 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі послуг №2-ПД від 07.05.2026 надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:
1. Підготовка відзиву на апеляційні скарги, яка охоплювала такі етапи: ознайомлення, вивчення та аналіз апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення, клопотання про долучення доказів, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, формування правової позиції у справі, її узгодження з Клієнтом, надання рекомендацій щодо стратегії захисту, складання відзиву на апеляційні скарги, заперечень на клопотання та подання їх до суду (22 000,00 грн).
2. Підготовка додаткових пояснень по справі, яка охоплювала такі етапи: ознайомлення, вивчення та аналіз додаткових пояснень по справі ТОВ «СВК», підготовка додаткових доказів по справі з урахуванням зауважень та пропозицій суду, підготовка правової позиції з урахуванням нових доводів апелянта та уточнення правової аргументації, повторною оцінкою доказів і узгодження із Клієнтом позицій для подальшого розгляду (2 000,00 грн).
3. Участь у судових засіданнях в Центральному апеляційному господарському суді, що включає в себе такі етапи: відрядження з м. Одеси до м. Дніпра для участі у судовому засіданні 23.04.2026, участь у судовому засіданні 07.05.2026 в режимі відеоконференції, підготовка до засідань, формування виступів та правових позицій відповідно до запитань суду, представництво інтересів Клієнта, оголошення заяв, клопотань, усних пояснень та реагування на доводи відповідача (11 000,00 грн, з яких відрядження з урахуванням квитків та проживання – 3 000 грн).
Колегія суддів враховує, що відповідно до п. 5.3 договору про надання правової допомоги №03-ГВ від 03.03.2025 сторонами погоджено лише авансовий платіж у фіксованому розмірі 20 000,00 грн, тоді як згідно з п. 5.4 договору порядок обчислення кінцевого гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати та інші істотні умови визначаються сторонами у додатковому погодженні, яке є невід`ємною частиною договору.
Водночас матеріали справи не містять додаткової угоди щодо визначення розміру гонорару адвоката саме за представництво інтересів позивача під час апеляційного перегляду справи №904/4780/25.
За таких обставин наданий акт приймання-передачі послуг №2-ПД від 07.05.2026 підтверджує факт надання послуг та визначення їх вартості адвокатом і клієнтом після завершення розгляду справи, однак сам по собі не є достатнім доказом попереднього погодження сторонами порядку обчислення кінцевого гонорару у розумінні ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та умов укладеного договору.
Колегія суддів враховує, що окремі види робіт, наведені в акті приймання-передачі послуг, фактично дублюють одна одну та охоплюються єдиною процесуальною дією з підготовки відзиву на апеляційні скарги та участі у судових засіданнях. Зокрема, ознайомлення з матеріалами справи, аналіз доводів апеляційної скарги, формування правової позиції, узгодження позиції з клієнтом та підготовка процесуальних документів є взаємопов`язаними складовими єдиного процесу надання правничої допомоги, а не окремими самостійними послугами.
Також заявлені витрати на відрядження, проїзд та проживання адвоката документально не підтверджені.
Апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.
Розгляд даної справи в апеляційній інстанції не потребував формування нової правової позиції, оскільки правова позиція сторін здебільшого вже була сформована та викладена під час розгляду справи у суді першої інстанції, а доводи апеляційних скарг, за поодинокими виключеннями, повторювали аргументи, які вже були предметом дослідження суду. 
Верховний Суд у постанові від 01.12.2021 у справі №910/20852/20 та додаткових постановах від 29.02.2024 у справі №917/272/23, від 05.03.2024 у справі №916/2266/22, від 17.04.2024 у справі №910/19865/21 виснує, що суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Колегія суддів зауважує, що витрати на правничу допомогу при перегляді судових рішень не можуть перевищувати такі витрати, понесені стороною при розгляді справи у суді першої інстанції.
Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №911/3586/21 зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Отже, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, обставини, викладені у заяві представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про ухвалення додаткової постанови, наданих заявником документів в їх сукупності, заперечень представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія», а також загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості та добросовісності, принципу співмірності судових витрат, колегія суддів виснує про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія» витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Такий розмір відповідатиме обсягу наданих адвокатом послуг та витраченому часу, їх реальності, розумності та співмірності.
Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Вагон» про ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції у справі №904/4780/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна вагонна компанія" (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Героїв України, будинок 26, код ЄДРПОУ 38677725) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Гранд Вагон'' (65114, м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 140А, код ЄДРПОУ 37872871) 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
3. Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу на виконання даної додаткової постанови.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: С.В. Мартинюк

Ю.В. Фещенко