Справа № 504/865/26
Номер провадження 1-кп/504/482/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2026 року	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області:
у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №12026164330000051 від 11.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працевлаштованого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
на підставі Указу Президента України No 64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-XI від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, чкий в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 № 4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб. Відтак, із 24.02.2022 безперервно діє правовий режим воєнного стану. 
ОСОБА_5 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.
Так, 05.02.2026 у вечірній час доби, приблизно о 18 годині 40 хвилин, більш точний час судом не встановлено, ОСОБА_5 перебував на території складських приміщень для зберігання соєвого шроту, які знаходяться на території ТОВ «Логістика Дніпро», буд. 1а, 21-го кілометру Старо-Миколаївського Шосе, що в с. Воронівка, Одеського району Одеської області, за кермом автомобіля марки «DAF XF» з д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричепом марки «WIELTON» з д.н.з. НОМЕР_2 . У подальшому ОСОБА_5 здійснював завантаження соєвого шроту, загальною масою 26 тонн, який належить ТОВ «Логістика Дніпро», з метою подальшого перевезення до TOB «ТІС-24 Причал» за адресою: вул. Олексія Ставніцера, 60, в с. Визирка, Одеського району, Одеської області. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену у великих розмірах, в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , завершив погрузку соєвого шроту, загальною масою 26 тонн, належний ТОВ «Логістика Дніпро», загальною вартістю 499200 гривень 00 копійок, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись Викраденим майном на власний розсуд, завдавши TOB «Логістика Дніпро» шкоди на загальну суму 499200 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного діяння визнав повністю, щиро розкаявся, надав показання, які відповідають встановленим стороною обвинувачення та судом обставинам. Обвинувачений показав, що дійсно у нього 05.02.2026 виник злочинний умисел на крадіжку соєвого шроту, загальною масою 26 тонн, належний ТОВ «Логістика Дніпро», загальною вартістю 499200 гривень 00 копійок. Вказаний умисел був реалізований, насіння соєвого шроту, було відвантажене на склад не в місці призначення. Про цей склад обвинувачений дізнався випадково, побачивши відповідне оголошення про купівлю насіння. На цей час, викрадений шрот повністю повернутий ТОВ «Логістика Дніпро».
Представник потерпілого ТОВ «Логістика Дніпра» ОСОБА_4 , в судовому засіданні повідомив про факт крадіжки соєвого шроту обвинуваченим та вказав, що на цей час у потерпілого відсутні претензій до ОСОБА_5 . В судових дебатах представник потерпілого просив не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту представника потерпілого та дослідження письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є доведена в повному обсязі. 
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену у великих розмірах, в умовах воєнного стану.
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.
Суд приймає до уваги, що  ОСОБА_5 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, позитивно характеризується за місце проживання. Відповідно до доповіді органу пробації, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Суд враховує думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, не заперечував, щодо застосування дії ст. 75 КК України. Представник потерпілого, просив не застосовувати до обвинуваченого суворе покарання. Суд враховує, що у обвинуваченого є повнолітній брат, який на цей час проходить лікування, що вимагає від обвинуваченого додаткових зусиль та затрат для забезпечення підтримки та лікування брата.
Обставиною, яка передбачена ст. 66 КК України та пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України та яка обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин, покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. 
Враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, розмір заподіяних збитків, особу винного ОСОБА_5 суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України та встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки та 6 (шість) місяців з покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. 
Клопотань про обрання, зміну чи продовження запобіжного заходу, до вступу вироку в законну силу, від прокурора не надходило. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт майна у кримінальному провадженні слід скасувати.
Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки та 6 (шість) місяців.
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п 2,3 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 20.02.2026 року у справі № 504/626/26 скасувати повністю. 
Речові докази: вантажний автомобіль марки «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричепом марки «WIELTON», д.н.з. НОМЕР_2 , повернути власнику - ОСОБА_7 ; DVD-R диск з камер відеоспостереження ТОВ «Логістика Дніпро»залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягненню не підлягають.
Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуваням особливостей визначених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:           ОСОБА_1