Єдиний унікальний номер №538/563/26
Провадження №2/538/654/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Кунець М.Г., 
секретаря судового засідання – Петрової С.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: с.Високе, Миргородський район, Полтавська область), інтереси якого представляє адвокат Рак Марія Анатоліївна (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (місцезнаходження: вул. Аеродромна 1/1, м. Лохвиця Миргородського району Полтавської області, код ЄДРПОУ 41104731) про стягнення заборгованості за договором оренди.
Суд
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 (далі – позивач), інтереси якого представляє адвокат Рак Марія Анатоліївна звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі стосовно земельної ділянки площею 4,5001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322681900:00:009:0095, місцезнаходження якої на території Вирішальненської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яку позивач успадкував після померлої матері. 
ТОВ «Райз-Схід» набуло права оренди на підставі додаткової угоди, укладеної з позивачем від 26 квітня 2018 року до договору оренди землі від 01 квітня 2016 року та продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року.
В порушення умов договору оренди землі від 01 квітня 2016 року, додаткової угоди від 26 квітня 2018 року та вимог чинного законодавства України орендну плату за користування належною позивачу земельною ділянкою за 2023 рік в установлений строк та по даний час ТОВ «Райз-Схід» не виплачено.
На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за землю, а також судові витрати.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Лохвицького районного суду від 27 березня 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання сторони по справі не викликалися, однак повідомлялися про розгляд вказаної судової справи судом. 
Відзиву та клопотань від відповідача до суду не надходило.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів отримав в електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" 28.03.2026,а в письмовому вигляді, вказані документи, отримав 23.04.2026,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення кореспонденції відповідачу, яке 23.04.2026 повернулося на адресу суду.
Крім того, відповідач про розгляд судової справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно вимог ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачеві за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань до суду не направляв, відзиву не подавав, підстав для відкладення розгляду справи немає.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 березня 2016 року, ОСОБА_1 набув після смерті матері ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 4,5001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322681900:00:009:0095 (а.с. 13).
01 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі стосовно земельної ділянки площею 4,5001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322681900:00:009:0095, місцезнаходження якої на території Вирішальненської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 7-9).
ТОВ «Райз-Схід» набуло права оренди на підставі додаткової угоди, укладеної з позивачем від 26 квітня 2018 року до договору оренди землі від 01 квітня 2016 року, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року.
Пунктом 4.5 договору оренди землі від 01 квітня 2016 року встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.
Згідно з пунктом 4.4 додаткової угоди від 26 квітня 2018 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% НГО земельної ділянки, що становить 18910,87 грн, а саме - 18910 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 87 копійок за рік оренди. 
В порушення умов вищезазначеного договору, ТОВ «Райз-Схід» не виплатило орендну плату за користування належною позивачу земельною ділянкою за 2023 рік.
Оскільки строк дії договору був встановлений до 31 грудня 2023 року включно, орендна плата нараховується за 2023 рік до цієї дати. Таким чином, сума заборгованості за користування земельною ділянкою в 2023 році становить – 18910,87 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 87 копійок.
Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, що випливають з договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322681900:00:009:0095.

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до частини першої статті 24 цього ж Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Позивачем зазначено, що ТОВ «Райз Схід», в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі від 01.04.2016 та додатковою угодою від 26.04.2018, не здійснило внесення на користь позивача суми орендної плати за 2023 рік.
На спростування цих обставин відповідачем не було подано жодних заперечень та не надано жодного доказу, тоді як відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог.
Тому, суд, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за договором оренди землі в розмірі 18910,87 грн.
Невиконання зобов`язань ТОВ "Райз-Схід" по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою) тягне за собою відповідальність, передбачену п. 41 - за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки, орендна плата є грошовим зобов`язанням, то в зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені статтею 625 ЦК України.
Подібна правова позиція визначена і у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16), де зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за ввесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Відповідно до частин першої -другої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Позивачем наданий розрахунок сум, що стягуються за порушення умов договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322681900:00:009:0095, де пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення станом на 11 березня 2026 року становить 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 76 копійок, індекс інфляції за весь час прострочення становить 4341 (чотири тисяча триста сорок одна) гривня 37 копійок.
Наданий позивачем розрахунок, перевірений судом. Будь-яких спростувань саме такої суми відповідачем не надано, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути загальну суму заборгованості по договору оренди землі в загальному розмірі 24 767,00 грн., з яких: 18 910,87 грн. (сума боргу) + 4 341,37 грн. (інфляційне збільшення) + 1 514,76 грн. (штрафні санкціі).

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн., як це передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
Крім того, позивачем у позові ставиться вимога про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Із правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачаєтться, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), a також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були тaкi витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обгрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12- 171гс19).
Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у своїх рішеннях від 12 жовтня 2006 p. y справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначив, що присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фaктичними і неминучими, a їхній розмір обгрунтованим. У рішенні ЕСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, якi мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Суд, враховуючи вищезазначене, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг тa витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності тa співрозмірності, вважає за можливе стягнути з вiдпoвiдaча на користь позивача 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на пpaвничy допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витpaт для цієї cпpaви.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 141, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє, адвокат Рак Марія Анатоліївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості за договором оренди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь  ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в загальному розмірі 24 767 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь  ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь  ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: с.Високе, Миргородський район, Полтавська область).

Представник позивача: Рак Марія Анатоліївна (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (місцезнаходження: вул. Аеродромна 1/1, м.Лохвиця Миргородського району Полтавської області, код ЄДРПОУ 41104731). 

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2026 року.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ