ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4851/24	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жигалкіна І.П. 
при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ 	
до 	Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків 	
про 	стягнення 28 076 512,17 грн 	
за участю представник:
позивача - Сосунов Є.В.
відповідача - Квіцінська А.І. 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - Позивач) 04 листопада 2024 року звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (надалі - Відповідач) загальної суми заборгованості у розмірі 28 076 512,17 грн (де: - заборгованість за період: корегування/врегулювання вересень 2024, перша версія жовтень - вересень 2024 сума основного боргу 27 928 017,88 грн.; - 103 050,78 грн інфляційне збільшення; - 45 443,51 грн 3% річних; - 148 494,29 грн штрафні санкції), а також суму судового збору у розмірі 336 918,14 грн.
Судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №922/4851/24, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на 23 січня 2025 року о 11:30, про що постановлено відповідну ухвалу від 06 січня 2025 року.
25.02.2025 до Господарського суду Харківської області надійшло клопотання АТ "Харківобленерго" про призначення експертизи, яке обґрунтовано тим, що надані Позивачем обсяги електричної енергії є сумнівними, де АТ «Харківобленерго» здійснило, на виконання приписів Кодексу комерційного обліку, направлення до АКО (ПрАТ «НЕК «Укренерго») суперечки щодо обсягів електричної енергії за період з 01.11.2022 по 29.11.2024. На момент подання клопотання, АКО не розглянуто звернення АТ «Харківобленерго». Проте, дане звернення є важливим для розгляду даного позову, враховуючи, що за наслідками звернення АКО може зобов`язати внести зміни до алгоритму (порядку) розрахунку обсягів даних комерційного обліку за площадкою вимірювання та зведення балансу по підстанції між учасниками ринку. А отже існує об`єктивна необхідність з`ясування реального обсягу електричної енергії розподілений мережами АТ «Харківобленерго», з врахуванням транзиту електричної енергії пов`язаного з перетоками між суміжними площадками комерційного обліку НЕК «Укренерго» та АТ «Харківобленерго».
Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2025 у справі №922/4851/24, зокрема, клопотання Акціонерного товариства “Харківобленерго” про призначення експертизи – задоволено.
Призначено у справі №922/4851/24 судову комплексну електротехнічну та економічну експертизу проведення якої вирішено доручити Національному науковому центру “Інститут судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса”. На вирішення експерту поставлені наступні питання:
- Який саме фактичний обсяг за послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період: корегування/врегулювання вересень 2024, перша версія жовтень – листопад 2024 для АТ “Харківобленерго” є вірним?
- Чи вірно розраховані обсяги електричної енергії НЕК “Укренерго” за період корегування/врегулювання вересень 2024, перша версія жовтень – листопад 2024, які є базою нарахувань інфляційних та 3% річних, враховуючи наявність суперечки та проведеними корегуваннями обсягів?
- Чи вірно визначено ПрАТ “НЕК “Укренерго” вартість наданої послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період корегування/врегулювання вересень 2024, перша версія жовтень – листопад 2024, враховуючи відповіді на вищезазначені питання?
Провадження по справі №922/4851/24 зупинене.
Постановою Східного апеляційного господарського суду 08.04.2025 апеляційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.02.2025 у справі №922/4851/24 залишено без задоволення, а зазначену ухвалу залишено без змін.
Після апеляційної інстанції матеріали справи №922/4851/24 були направленні до Національного наукового центру “Інститут судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса” для проведення судової комплексної електротехнічної та економічної експертизи.
10 червня 2025 року до суду від судових експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" надійшов лист, яким повідомляється суд про значну завантаженість штатних співробітників ННЦ "ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", що мають відповідні експерті спеціальності, а отже виконання судових експертиз №5836/6241 можливо у термін понад 90 календарних днів. У зв`язку з чим, експертна установа просить розглянути дане питання про узгодження проведення судової експертизи у строки зазначені вище.
17 червня 2025 року до суду від судових експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" надійшло клопотання (вх. №14306) про надання додаткових матеріалів, що необхідні для проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 складеного 10.06.2025
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.07.2025 судом було постановлено про задоволення клопотання (вх. №14306 від 17.06.2025) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" про надання додаткових матеріалів, що необхідні для проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 та про задоволення клопотання (вх. №13745 від 10.06.2025) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" про встановлення строку виконання судових експертиз №5836/6241 у термін понад 90 календарних днів.
Судом погоджено термін проведення судової експертизи у строк понад 90 календарних днів та встановлено для експерта строк який не перевищує 120 днів.
Суд зобов`язав експертів після проведення судової експертизи надати суду відповідні висновок(вки).
Провадження у справі 922/4851/24 зупинено до закінчення проведення судової експертизи, а матеріали даної справи направлено до Національному науковому центру “Інститут судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса”.
05 серпня 2025 року від експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" надійшло повідомлення (вх. №18021) стосовно встановлених строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241.
У зазначеному повідомленні судовий експерт зазначає, що судова експертиза №5836/6241 не може бути виконана у термін "який не перевищує 120 днів", як це передбачено пунктом 4 резолютивної частини ухвали суду від 21.07.2025, з урахуванням великого обсягу вихідних даних у досліджуваному періоді часу, а також значне навантаження судових експертів відповідного напрямку та перебування у них на виконанні одночасно понад 30 експертних досліджень різної категорії складності.
Судовий експерт повідомляє, що судова експертиза №5836/6241 буде виконана в черговому порядку після завершення судових експертиз попередньо призначених.
У разі незгоди з вказаними термінами, судова експертиза може бути призначена іншим судово-експертним установам Міністерства юстиції України, або згідно зі ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" іншим експертним установам.

Ознайомившись з зазначеним повідомленням (вх. №18021) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" стосовно встановлених судом строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 понад 90 днів, але не більше 120 днів, суд дійшов до висновку призначити судове засідання БЕЗ ЗУПИНЕННЯ проведення судової експертизи для вирішення питання стосовно викладеного у даному повідомленні судовими експертами.
Таким чином, судом постановлено 08.08.2025 року ухвалу якою:
1. Провадження у справі № 922/4851/24 поновлено для вирішення повідомлення (вх. №18021 від 05.08.2025) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" стосовно встановлених строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241.
2. Призначено судове засідання на "28" серпня 2025 р. о(б) 12:45.
3. Зобов`язано учасників справи надати до суду в строк до 27.08.2025 року належним чином обґрунтовані пояснення, заперечення, пропозиції щодо викладеного у повідомленні (вх. №18021 від 05.08.2025) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" стосовно встановлених строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 та інших експертних установ.
4.1. Зобов`язано судового експерта надати до суду в строк до 27.08.2025 року пояснення (довідку) щодо стадії проведення судової експертизи №5836/6241 станом на 27.08.2025 року.
4.2. Зобов`язано судового експерта надати до суду в строк до 27.08.2025 року письмове пояснення з зазначенням конкретного строку який потрібен для проведення судової експертизи №5836/6241.
5. Повідомлено експертів ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса", що повідомлення (вх. №18021 від 05.08.2025) стосовно встановлених строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 прийнято до розгляду для вирішення питання.
Судом також повідомлено судового експерта, що ПРОВЕДЕННЯ судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 НЕ ЗУПИНЯЄТЬСЯ до розгляду даного повідомлення. 

26 серпня 2025 року від Акціонерного товариства "Харківобленерго" надішли додаткові пояснення (вх. №19595), у якій зазначено, що після закінчення апеляційного провадження, справу повернуто до господарського суду Харківської області. 10.06.2025 справа надійшла з експертної установи до господарського суду разом з клопотанням про продовження строків. Судом 23.07.2025 після розгляду клопотання експертів направлено справу до експертної установи. Таким чином, на думку та за підрахунками представника Відповідача, в експертній установі господарська справа знаходилась 55 днів.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2025 постановлено у задоволені повідомлення (вх. №18021 від 05.08.2025) експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса" стосовно встановлених строків для проведення судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 - відмовити.

02 грудня 2025 до суду від ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025), в якій просить суд поновити провадження у справі та витребувати матеріали експертного дослідження зі встановленням обсягів виконаної роботи по експертизі; розглянути питання про постановлення окремої ухвали та направлення її на адресу Міністерства юстиції, щодо неналежного виконання експертами своїх обов`язків експертів ННЦ "ІСЕ ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса", встановлених вимогами закону щодо дотримання строків проведення експертизи та їх подовження; матеріали справи повернути до суду для визначення питання щодо заміни експертної установи; кошти сплачені за проведення експертизи по справі повернути АТ «Харківобленерго» у зв`язку із невиконанням експертного дослідження у визначені судом строки; замінити експертну установу з ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз» (надалі – ТОВ «НІСЕ»); витрати по оплаті експертизи покласти на Відповідача в повному обсязі.
04 грудня 2025 до суду від ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025), в якій просить суд поновити провадження у справі; витребувати з експертної установи матеріали справи до суду для продовження розгляду справи за наявними матеріалами, як вказав ОП КГС ВС по справі № 908/948/23 від 04.07.2025; розглянути справу по суті в межах наявних матеріалів та розрахунків позовних вимог Позивача, інших процесуальних документів сторін з врахуванням Постанови ОП КГС ВС № 908/948/23 від 04.07.2025 та постановити рішення за результатами розгляду справи.
Ухвалою суду від 12.12.2025 року провадження у справі № 922/4851/24 поновлено для розгляду заяв Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025), стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025) та призначено судове засідання на 08 січня 2026 року о 13:00.
Зазначеною ухвалою суд запропонував Відповідачу надати письмові пояснення щодо заяв ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025) та стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025) та продовження розгляду справи за наявними матеріалами, враховуючи викладені висновки ОП КГС ВС у постанові від 04.07.2025 у справі № 908/948/23.
Також, суд зобов`язав експертів ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса" надати пояснення (довідку) щодо стадії проведення судової експертизи №5836/6241 у справі № 922/4851/24 та приблизний строку стосовно складення висновку експерта.
07 січня 2026 року Відповідачем подано додаткові пояснення (вх. №345) у якому зазначає, що враховуючи надану судовими експертами довідки, щодо стадії виконання комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 у разі зміни експертної установи, судовими експертами (нової установи) буде розпочато спочатку дослідження матеріалів справи, витребування документів та проведення усіх необхідних дій для складання висновку на виконання ухвали господарського суду. Що в свою чергу затягне розгляд даної справи та винесення законного та обґрунтованого рішення у справі.
Стосовно заявленого Позивачем про поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх.№28286 від 04.12.2025) та продовження розгляду справи за наявними матеріалами, враховуючи викладені висновки ОП КГС ВС у постанові від 04.07.2025 у справі № 908/948/23, Відповідач зазначає те, що постанова ОП КГС від 04.07.2025 року по справі №908/948/23 в частині положень (п.102 -122 Постанови) щодо вирішення питання чи обґрунтовано суди відмовили в призначенні судово - економічної експертизи у справі не є релевантною до справи № 922/4851/24, оскільки обставини справ і фактичні обставини відносин не є тотожними, мають власні індивідуальні ознаки, специфіку і умови, а тому застосування Постанови є безпідставним.
08 січня 2026 року судове засідання щодо розгляду заяв ПрАТ "НЕК "Укренерго" про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025), стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025) не відбулося з підстав несправності (неналежного функціонування) системи відеоконференцзв`язку про що було складено відповідний акт. 
Так, 29.12.2025 та 05.01.2026 до суду від ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса" надійшла довідка щодо стадії виконання комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 (складеного: 29.12.2025) зазначено, що станом на 22.12.2025 комплексна судова електротехнічна та економічна експертиза №5836/6241 після попереднього ознайомлення та вивчення досліджуваних матеріалів перебуває в черзі на виконання. 
Проте враховуючи надзвичайну завантаженість експертів та перебування на їх виконанні одночасно понад десяти експертиз різної категорії складності, зазначена експертиза №5836/6241 може бути виконана орієнтовано у 1-й - 2-й декаді лютого 2026 року. 

Дослідивши заяви ПрАТ "НЕК "Укренерго" про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025) та стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025), суд дійшов до висновку про відмову у їх задоволенні з наступних підстав. 
Суд ознайомився з наданою ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса" надійшла довідкою щодо стадії виконання комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 (складеного: 29.12.2025) та погоджується з твердженням Відповідача, що у разі зміни експертної установи, судовими експертами (нової установи) буде розпочато спочатку дослідження матеріалів справи, витребування документів та проведення усіх необхідних дій для складання висновку на виконання ухвали суду, при цьому виконання комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241, як зазначає ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса", планується бути виконана орієнтовано у 1-й - 2-й декаді лютого 2026 року. 
Таким чином, у разі задоволення заяви про зміну експертної установи розгляд зазначеної справи затягнеться.
Ухвалою від 08.01.2026 відмовлено у задоволенні заяв ПрАТ "НЕК "Укренерго" про заміну експертної установи (вх. №27984 від 02.12.2025) та стосовно поновлення розгляду справи за наявними матеріалами справи (вх. №28286 від 04.12.2025) - відмовити. Провадження по справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи. Суд, нагадав, що експерти зобов`язані після виконання комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи №5836/6241 надати суду висновок судового експерта.

02 березня 2026 року до Господарського суду Харківської області від ННЦ "ІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса" надійшов висновок експертів № 5836/6241/1141 за результатами проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи за господарською справою № 922/4851/24 складеного 25.02.2026, а також матеріали справи № 922/4851/24.
Ухвалою від 16.03.2026 провадження у справі № 922/4851/24 було поновлено, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до "23" квітня 2026 р. та призначено підготовче засідання у справі на 09 квітня 2026 року о 11:15.
Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 30 квітня 2026 року о 11:30, про що постановлено ухвалу від 09.04.2026.
Ухвалою від 30.04.2026 судове засідання у справі відбудеться 07 травня 2026 року о(б) 12:50 год.
Представник Позивача у судовому засіданні підтримує позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Представник Відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Суд запитав учасників справи, на стадії дослідження доказів, про необхідність досліджувати докази всі разом чи окремо щодо кожного доказу. 
Представник Позивача не вбачає підстав про дослідження кожного доказу окремо.
Представник Відповідача не вбачає підстав про дослідження кожного доказу окремо. При цьому просить суд звернути увагу на висновок експертів щодо проведеної експертизи, вважає такий доказ належним та допустимим. 
Представник Відповідача викладаючи свою позицію зазначає, що судові експерти визначили, що розрахунок ПрАТ "НЕК "Укренерго" здійснено не вірно стосовно нарахування 3% річних та інфляційних. У своєму експертному висновку, експерти посилаються на наявність суперечки яка виникла між АТ "Харківобленерго" та АТ "Укрзаілниця", при цьому ПрАТ "НЕК" Укренерго", як АКО винесло рішення від 08.04.2025, де було встановлено Позивачем, що обсяг електричної енергії невірно було розподілено споживачу - ПрАТ "Агрокомбінат Слобожанський", тобто даний обсяг електричної енергії був відібраний не від мереж АТ "Харківобленерго", а від мереж АТ "Укрзалізниця". Проте в матеріалах справи відсутній документ на підтвердження того, що Позивачем було скориговано та зменшено обсяги небалансів АТ "Харківобленерго". Також, судові експерти встановили, що постійне коригування електричної енергії здійснює коригування небалансів в реаліях дійсного часу. Проте з боку Позивача не надано доказів здійснення цих коригувань, як первісних так і в подальшому. В матеріалах справи наявні акти, які не відповідають цифрам зазначеній позовній заяві. Представник Відповідача посилається на те, що з боку Позивача не доведено безспірності цих вимог, враховуючи практику ВС, що враховані дані не є абсолютними, тобто Позивач повинен довести всі обставини. Крім того, представник Відповідача посилається не те, що судові експерти акцентували, що саме Позивач не надав в повному обсязі документи, які були витребувані за клопотанням для проведення експертизи від 10.06.2025, що в свою чергу неможливо здійснити визначення обсягу електричної енергії яка підлягає оплаті з боку Відповідача. 
Представник Позивача проти викладеної позиції представника Відповідача заперечує, вважає її безпідставно не обґрунтованою зазначаючи наступне. Звертаючи увагу суду на подані у письмовому вигляді судові дебати, де у тому числі зазначено про часткову заборгованості з боку Відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже є фактичним визнанням позовних вимог. З боку експертів створено колізію, так в п. 1 ст. 60 висновку експертів визначено, що «Відсутність певних матеріалів у повному обсязі», без їх зазначення, є підставою для суду для невизнання експертного дослідження проведеним та ґрунтовним. Формулювання на кшталт «відсутність певних матеріалів у повному обсязі» без конкретизації, яких саме матеріалів бракує, позбавляє суд можливості перевірити повноту дослідження і прямо суперечить вимогам до експертного висновку. Представник Позивача звертає увагу суду, що з боку судових експертів не здійснено аналізу документів, де для здійснення аналізу потрібно порівняння даних як Позивача так і Відповідача з можливістю визначити істинний об`єм спожитих небалансів електричної енергії за певний період. Так, на думку представника Позивача, експерти повинні виїхати на об`єкти по яким є суперечка для здійснення звіряння даних, натомість експерти посилаються на відсутність даних та невірно зазначені Позивачем розрахунки, при цьому з боку експертів не надано вірного розрахунку, таким чином експерти безпідставно посилаються на невірний розрахунок небалансів електричної енергії. Отже висновок експертів є необґрунтованим щодо посилання про нарахування Позивачем небалансів електричної енергії за межами своєї компетенції, тобто, підставою для проведення експертизи є незгода АТ «Харківобленерго» з фактичними обсягами наданої послуги, які передані Позивачу для сертифікації та в подальшому по призначеній експертизі, Відповідач не надає експерту дані для перевірки, що стали підставою для неврахування експертного звіту при постановленні судового рішення. (відповідно до п. 5.7., 5.9. Договору в строк до 12 години наступного дня подаються заперечення, проте з боку Відповідача таких не надходило. Після отримання акту у Відповідача є три робочі дні на формування відповідного заперечення, проте заперечень не надходило. Отже Відповідач погодився з наданими же ним об`ємами, які були прийняті та погоджені). Крім того, у судового експерта був доступ до електронного суду, де сторони загружають свої дані щодо розгляду справи, у тому числі стосовно клопотання експерта про витребування доказів, надані роздруківки, тобто документи з якими сам же Позивач працює на своїх звичайних екранах. Представник Позивача викладаючи свою позицію звертає увагу суду, що наданий висновок експертів у тому вигляді яким він є стосовно неможливості визначення об`єму ґрунтується першочергове на даних Відповідача, тобто невірних даних. 
Представник Відповідача заперечує проти позиції представника Позивача щодо стосовно посилання про визнання факту оплати боргу, тобто можливо і платили, але відповідно до правил ринку електричної енергії п. 7.8.11 - у разі наявності спору між учасником ринку та АР щодо даних, зазначених у звіті, акті або платіжному документі, не звільняє учасників ринку від своєчасного виконання зобов`язання щодо забезпечення коштів на рахунку ескроу ППБ/СВБ або здійснення оплати виставлених АР платіжних документів. Представник Відповідача вказує, що на сторінці 22 висновку експертів експертами було зазначено в чому саме не було виконано з боку Позивача клопотання експерта, надано аналіз, які були загружено до ММС та АСКОЕ. А отже, на думку представника Відповідача, експерти не змогли здійснити розрахунок саме з вини Позивача. Також, представник Відповідача звертає увагу суду, що на сторінці 61 висновку експертів зазначено, що у експертів виникла суперечка, утому числі, що рішення ПрАТ "НЕК" Укренерго" рішенням від 14.02.2025 зазначив що потрібно зробити корегування, яка не була здійснена, а експертами було постановлено згідно наявними в матеріалах справи документами. 
Суд оголошує, що приймає та долучає до матеріалів справи подані представником Позивача судові дебати. 

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
В силу приписів ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
З врахуванням вказаних приписів чинного законодавства та з огляду на фактичні обставини справи суд констатує, що вчинив всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання по даній справі, їм надана можливість скористатись своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, в тому числі судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним законом процесуальні строки для звернення учасників справи із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.
Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.
Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.
Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.
Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що він, як Оператор системи передачі (ОСП), виконує функції адміністратора розрахунків та здійснює купівлю-продаж небалансів електричної енергії з метою забезпечення стабільної роботи енергосистеми України. Відносини між сторонами врегульовані типовим Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0524-01041 від 08.05.2019, до якого Відповідач приєднався шляхом подання заяви-акцепту.
Відповідно до умов Договору та положень ст. 70 Закону України «Про ринок електричної енергії», Відповідач, як сторона, відповідальна за баланс (СВБ), зобов`язаний нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії, що склалися в межах його балансуючої групи. Позивач вказує, що врегулюванням небалансів є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати відповідних платежів за цінами, розрахованими адміністратором розрахунків згідно з Правилами ринку.
Як зазначає Позивач, на виконання розділу 5 Договору та глави 7.7 Правил ринку, ним через Систему управління ринком (MMS) були сформовані та виставлені Відповідачу відповідні звіти та рахунки за небаланси електричної енергії. Предметом даного спору є заборгованість, що виникла внаслідок коригування та врегулювання обсягів за вересень 2024 року, а також за результатами першої версії розрахунків за жовтень та листопад 2024 року.
Згідно з деталізованим розрахунком Позивача, основна сума боргу за вказані періоди становить 27 928 017,88 грн. Зокрема: за період з 14.11.2024 по 27.12.2024 нараховано 5 423 725,15 грн; за період з 30.11.2024 по 27.12.2024 нараховано 50 487,19 грн; за період з 14.12.2024 по 27.12.2024 нараховано 22 453 805,54 грн.
Позивач наголошує, що згідно з п. 5.7 та п. 5.9 Договору, якщо СВБ має заперечення до інформації у первинному документі (акті або звіті), вона зобов`язана повідомити про це ОСП протягом двох робочих днів з дня його виставлення. Відповідач у встановлені строки заперечень не надав, актів не підписав, але й не ініціював спір у порядку, передбаченому чинним законодавством на момент виникнення зобов`язань. Таким чином, згідно з умовами Договору, такі акти вважаються підписаними, а обсяги - погодженими.
Оплата за небаланси мала бути здійснена Відповідачем шляхом забезпечення наявності коштів на рахунку ескроу протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа. Оскільки Відповідач не виконав грошові зобов`язання у встановлений термін, Позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував інфляційні втрати у сумі 103050,78 грн (за листопад 2024 року) та 3% річних у сумі 45 443,51 грн.
Позивач стверджує, що наявність будь-яких суперечок між Відповідачем та третіми особами (суміжними ліцензіатами) не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити виставлені ОСП рахунки, оскільки фінансова відповідальність СВБ перед ОСП є безумовною за правилами ринку.
Заперечуючи проти позовних вимог, Відповідач зазначає, що заявлена сума основного боргу є непідтвердженою, сумнівною та такою, що ґрунтується на помилкових даних комерційного обліку. Твердження Відповідача ґрунтуються на тому, що Позивачем не було дотримано вимог ст. 13 та ст. 74 ГПК України щодо належного доказування обставин, на які він посилається. Ключовим аргументом Відповідача є невідповідність фактичних обсягів електричної енергії тим даним, що були автоматично відображені на платформі Market management system (MMS). Відповідач вказує на наявність тривалої та невирішеної суперечки щодо точок комерційного обліку, зокрема по ТКО ПЛ 10кВ «Резерв ЦРП» (EIC-код 62Z3575099347199), що стосується споживання ПАТ «АГРОКОМБІНАТ «СЛОБОЖАНСЬКИЙ». Відповідно до п. 2.1.4 ПРРЕЕ, оскільки обсяги споживання цього об`єкта забезпечуються переважно через мережі АТ «Укрзалізниця», а мережі АТ «Харківобленерго» є лише резервними, Позивач (як адміністратор комерційного обліку) мав коректно врахувати перетоки між суміжними ліцензіатами. Оскільки ці обсяги не були зняті з балансу Відповідача, це призвело до штучного збільшення обсягів «негативного небалансу», за який тепер вимагається оплата. Відповідач надав суду копії листування з АТ «Укрзалізниця» та Позивачем, що підтверджують факт докладання зусиль для врегулювання цієї суперечки, яка безпосередньо впливає на суму позову.
На думку Відповідача з боку Позивача наявна методологічна помилка у розрахунках, так врегулювання небалансів має здійснюватися з урахуванням як негативного (дефіцит), так і позитивного (надлишок) небалансу за всі розрахункові періоди. Натомість позовна заява містить лише вимоги щодо оплати купленої енергії, ігноруючи періоди, де Відповідач мав надлишок, який мав би бути викуплений ОСП або врахований у взаємозалік. Це свідчить про однобічність та арифметичну невірність наданого розрахунку. Відповідач заперечує проти нарахування штрафних санкцій, а отже інфляційні втрати та 3% річних не можуть бути стягнуті, оскільки: Основна сума боргу є спірною та не доведеною належними доказами (первинними документами, підписаними обома сторонами). Позивач допустив прострочення кредитора (ст. 613 ЦК України), не вчинивши дій щодо перевірки та корегування даних обліку після отримання звернень від СВБ. Розрахунок інфляційних втрат проведено з порушенням методики Верховного Суду (зокрема, щодо врахування періодів прострочення менше місяця та включення індексів за місяці, де не було повного періоду заборгованості). Відповідач також вказує на суперечливість самого позову, де в прохальній частині зазначено періоди за 2022 рік, що позбавляє Відповідача можливості чітко ідентифікувати межі позовних вимог та підготувати належний захист по кожному конкретному місяцю. Враховуючи вищевикладене, Відповідач просить суд повністю відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю доказів реальності обсягів переданої електричної енергії.
Дослідивши позовні вимоги та пояснення суд зазначає, що у позові можлива технічна описка, оскільки матеріалами справи підтверджується що стягнення стосується саме періоду осені 2024 року, попри згадки інших дат у прохальній частині.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму суд керується наступним.
На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 205 ЦКУ правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Предметом спору у даній справі є вимоги ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» про стягнення з АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» заборгованості за небаланси електричної енергії за період вересня–листопада 2024 року, а також нарахованих на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно з положеннями статті 70 Закону України «Про ринок електричної енергії» та умов Договору № 0524-01041, фінансова відповідальність сторони, відповідальної за баланс (СВБ), базується на фактичних обсягах небалансів, розрахованих для кожного розрахункового періоду. Разом з тим, згідно зі статтями 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а докази мають бути належними та достовірними.
З метою перевірки правильності проведених Позивачем розрахунків, судом була призначена комплексна судова електротехнічна та економічна експертиза № 5836/6241/1141 від 25.02.2026. Аналізуючи висновки експертів, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 13 «Синтезуючого розділу» та підсумкових висновків експертизи, встановлено невизначеність щодо самого факту існування небалансу та його характеру (позитивний чи негативний) у конкретних розрахункових періодах. Експертами констатовано, що виконаний Позивачем погодинний розрахунок обсягу небалансу електричної енергії за період вересня–листопада 2024 року є некоректним (неправильним). При цьому встановити фактичний обсяг електричної енергії для врегулювання небалансів не представляється за можливе з причин ненадання Позивачем повних та читабельних вихідних даних.
Крім того, висновком експертизи підтверджено, що оскільки база нарахування (основний борг) визначена Позивачем невірно, то і розрахунок обсягу енергії, що став основою для нарахування інфляційних та 3% річних, в цілому виконано Позивачем неправильно (пункт 2 Висновків).
Також, за результатами дослідження документів у межах компетенції судового експерта-економіста, встановити, чи вірно визначено Позивачем вартість наданої послуги з врегулювання небалансів за спірний період, не надається за можливе (пункт 3 Висновків).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на недостовірних даних та некоректних розрахунках, які були повністю спростовані висновками комплексної судової експертизи. 
Оскільки Позивач не довів належними та допустимими доказами ні факт виникнення заборгованості у заявленому розмірі, ні її точний обсяг, правові підстави для задоволення позову та стягнення штрафних санкцій відсутні.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

У частині 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування «вірогідність доказів», на відмінну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено вірогідність доказів - наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Суд застосовує принцип "балансу ймовірностей", що є основним в розгляді судом питань приватно-правових відносин. На необхідності застосування цього принципу наголошують акти національних судових інстанцій (зокрема, Постанови Верховного Суду справи №917/1307/18, №916/2403/18, №910/8036/17 № 905/2382/17) та Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення у справі "Бендерський проти України"). В зазначених рішеннях наголошується на необхідності застосуванні при винесенні рішення стандарту переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про очікування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідний, ніж протилежний. Застосування цього принципу вимагає від суду визнавати факт доведеним тоді, коли комплекс представлених стороною доказів дозволяє судді прийти до висновку про те, що спірний факт ймовірніше існує ніж не існує.

За ч.ч.1-3 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно до ч.1 та ч.3 ст.210 ГПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Письмові, речові і електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам.
Згідно до ч.1 та ч.3 ст.210 ГПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Письмові, речові і електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (ч.2 ст.210 ГПК України).
У судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні (ч.1 ст.218 ГПК України).
За ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до п.п.1-6 ч.4 ст.238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: перелік обставин, які є предметом доказування у справі; перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;
Разом з тим обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Нормами пунктів 1- 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (п.п.7.65-7.68 Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного Господарського Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 910/21682/15 (910/17038/21).
Суд наполягає на застосуванні принципу справедливості (ст. 2 ГПК України) замість закону (praeter legem) і всупереч закону (adversus legem). Адже трапляються випадки, коли несправедливі нормативно-правові акти з`являються внаслідок "помилок" законодавця. Інша ситуація може мати місце тоді, коли застосування нормативно-правового акту в конкретній ситуації у сукупності з іншими істотними обставинами справи стає настільки несумісним зі справедливістю, що унеможливлює його застосування в розумінні здорового глузду.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на Постанову Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року по справі №521/17654/15-ц. Верховний Суд яскраво демонструє, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності.
Також, суд звертає увагу на Постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №607/4316/17-ц від 25.03.2019. У вказаній Постанові суд застосував недискримінаційний підхід та принцип неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. № 15-рп/2004у), який також підлягає застосуванню судом у справі, що розглядається.
Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини четвертої статті 11 ГПК України чинної редакції суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасіу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року), більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.
Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.
Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.
На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).
Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах"
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на Позивача.
З підстав викладеного та наявною загрозою, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, великий обсяг роботи покладений на суди, а також дуже великий обсяг документів, які потрібно дослідити, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 238 ГПК України, а тому повний текст рішення Господарського суду Харківської області від 07 травня 2026 року у справі №922/4851/24 складено за межами ст. 238 цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю. 
Повне рішення складено "25" травня 2026 р. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України. 
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/. 

Суддя		І.П. Жигалкін