ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3776/24
Провадження № 2/505/1540/2025

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання   Антонюк Ю.А.,
позивача      ОСОБА_1 ,
розглянувши в залі суду м. Подільськ у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
Позовна заява
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.
Вона є власницею 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 є власницею 1/4 частини вищевказаного домоволодіння.
Відповідачка хоч і прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , якій належало 1/2 частини вищевказаного житлового будинку, однак свідоцтво на право на спадщину, як це передбачено ст. 1297 ЦК України, відповідачка досі не отримала, внаслідок чого 1/4 частини вищевказаного житлового будинку досі рахується за померлим батьком ОСОБА_4 .
Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 680,0 кв.м, співвласниками земельна ділянка не приватизована, кадастровий номер відсутній, та вони користуються нею на підставі ст. 377 ЦК України.
На сьогодні у них з відповідачкою наявна необхідність поділу майна, що є у спільній частковій власності та встановленні порядку роздільного користування земельною ділянкою, при цьому відповідачка по справі відмовляється здійснити такий поділ майна та встановити порядок користування земельною ділянкою в нотаріальному порядку.
Згідно висновку експертного дослідження № 04/2023 від 28.09.2023, наявна технічна можливість провести поділ об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Позивач просить суд:
1. Здійснити поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, наступним чином:
-  майно, що є у спільній частковій власності, поділити в натурі та визнати за нею, ОСОБА_1 , право приватної власності на житловий будинок літ. «А, а», загальною площею 45,2 кв.м, в тому числі житловою площею - 30,6 кв.м, у складі приміщень: кухня 4 площею 14,6 кв.м, кімната 3 площею 15,3 кв.м, кімната 2 площею 15,3 кв.м; по господарським будівлям - сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», вбиральня літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 ;
-  майно, що є у спільній частковій власності, поділити в натурі та визнати за відповідачкою, ОСОБА_2 , право приватної власності на житловий будинок літ. «А, а», загальною площею 27,4 кв.м, в тому числі житловою площею - 15,0 кв.м, у складі приміщень: кімната 1 площею 15,0 кв.м, коридор 5 площею 12,4 кв.м; по господарським будівлям - погріб літ. «а1» за адресою: АДРЕСА_2 ;
-  припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
2. Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , за варіантом висновку судової експертизи № 04/2023 від 28 вересня 2023 року.
У користування співвласнику І з часткою 3/4 (тобто їй, ОСОБА_1 ) виділити земельну ділянку площею 510 кв.м, яка складається з частини ділянки площею 510 кв.м. розташованій з приляганням до фасадної зовнішньої межі, частину ділянки зі сторони правої межі, до задньої межі на всю ширину ділянки і частково лівої (зі сторони городу), в тому числі, площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А», сараєм літ. «Б», вбиральнями літ. «В» та «Г». Вхід з фасадної частини залишити існуючий через ворота з хвірткою.
У користування співвласнику II з часткою 1/4 (тобто відповідачці - ОСОБА_2 ) виділити земельну ділянку площею 170 кв.м, яка складається з частини ділянки площею 170 кв.м, розташована з приляганням до фасадної і лівої зовнішньої меж, що включає, в тому числі, площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А», прибудовою літ. «а». Вхід на ділянку існуючий через ворота (хвіртку) в існуючій огорожі з боку вулиці Піщаної.
Межа, яка розділяє земельну ділянку співвласника І від земельної ділянки співвласника II описується наступним чином: від точки початку (№1 по схемі) фасадної межі зліва з боку АДРЕСА_1 по лінії межі з домоволодінням АДРЕСА_3 відміряємо довжину 16,19 м і отримуємо точку №2 по схемі, від точки №2 довжиною 16,36 м по лівій межі до точки №3 по схемі, поворот направо по лінії задньої межі довжиною 21,47 м до точки № 4 по схемі, поворот направо по лінії правої межі з домоволодінням АДРЕСА_4 довжиною 31,69 м до точки № 5 по схемі, поворот направо по лінії фасадної межі довжиною 14,93 м до точки № 6 по схемі, поворот направо перпендикулярно лінії фасадної межі довжиною 8,65 м до точки № 7 по схемі, поворот направо під кутом 90° довжиною 2,68 м до точки № 8 (кут прибудови літ. «а»), прямо по осі стіни прибудови довжиною 3,17 м до точки № 9, прямо по осі внутрішньої стіни в житловому будинку літ. «А» довжиною 3,80 м до точки № 10, поворот наліво по осі внутрішньої стіни житлового будинку довжиною 5,0 м до точки виходу з зовнішньої стіни по схемі № 11, прямо по лінії перпендикулярно стіні житлового будинку довжиною 2,44 м до точки № 12 по схемі, поворот наліво в сторону лівої межі довжиною 15,87 м до вихідної точки розподілу № 2 по схемі.
Межа, яка розділяє земельну ділянку співвласника II від земельної ділянки співвласника І описується наступним чином: з точки розташованої по схемі АДРЕСА_5 по лінії лівої межі довжиною 16,19 м до точки № 2 по схемі, поворот направо від точки № 2 до точки № 12 по схемі довжиною 15,87 м, поворот направо перпендикулярно стіні житлового будинку до точки № 11 по схемі (точка входу в житловий будинок) довжиною 2,44 м, далі прямо по осі внутрішньої стіни житлового будинку літ. «А» довжиною 5,0 м до точки № 10 на схемі, поворот направо по осі внутрішньої стіни житлового будинку довжиною 3,8 м до точки № 9 по схемі, прямо по лінії стіни прибудови літ. «а» до точки № 8 по схемі довжиною 3,17 м, прямо від точки № 8 до точки № 7 по схемі довжиною 2,68 м, поворот направо від точки № 7 до точки № 6 перетину лінії фасадної межі по схемі довжиною 8,65 м, поворот направо по лінії фасадної межі до вихідної точки № 1 по схемі довжиною 6,01 м.
Варіант І порядку користування земельною ділянкою графічно зображено в додатках №5.
Позиція відповідача
Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
Ухвалою суду від 04.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 
19.05.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Судовий розгляд справи
Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила його задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням рішення.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.
Інші заяви та клопотання від учасників справи не надходили.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частин житлового будинку з надвірними господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 1/2 частина житлового будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у мсті Одеса Пенчевим К.Л., зареєстровано в реєстрі за № 1-46.
1/4 частина житлового будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.02.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у мсті Одеса Пенчевим К.Л., зареєстровано в реєстрі за № 1-49.
Право приватної спільної часткової власності на іншу 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 
Відповідно до відповіді № 1387401 від 19.05.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, опис об`єкту нерухомого майна: літ. "А" житловий будинок; літ. "а" прибудова; літ. "а1" погріб; літ. "Б" сарай; літ. "В" вбиральня; літ. "Г" вбиральня; - №1-5 огорожа; І вимощення; ІІІ колонка питна. Загальна площа: 72.6 кв.м. Житлова площа: 45.6 кв.м.
Відповідно до висновку № 04/2023 судового експерта Консул М.Є. від 28.09.2023, розподіл житлового будинку літ. «А» в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників 3/4 та 1/4 провести можливо. Суду надано 1 варіант розподілу житлового будинку. При дослідженні можливості визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками встановлено, що, загалом на земельній ділянці можливо технічно улаштувати два входи з окремими в`їздами таким чином, щоб уникнути площі загального користування. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги розташування будівель, угідь, на розгляд суду надається один найбільш раціональний варіант порядку користування земельної ділянки, який забезпечує ізольованість виділених частин, можливість експлуатації та обслуговування існуючих будівель. Пропонований варіант передбачає технічну можливість проходу (проїзду) співвласниками на свою частину земельної ділянки з фасадної сторони ділянки (з вул. Піщаної).
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , становлять відносини, пов`язані зі здійсненням права спільної часткової власності на нерухоме майно та користування земельною ділянкою, а саме щодо поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, припинення права спільної часткової власності на це майно та визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, у зв`язку з відсутністю між співвласниками згоди щодо добровільного врегулювання зазначених питань у позасудовому порядку.
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №707/2516/18, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №463/13099/21).
Частинами першою третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Також, згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до положень ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №243/6275/16-ц, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №707/2516/18).
Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при виділенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи ст.364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
Такий правовий висновок міститься в п.7.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року в cправі №357/3145/20.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення
Судом встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Водночас згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності іншу 1/4 частину спірного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті спадкодавця, однак не оформила свої спадкові права належним чином. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття відповідачем спадщини матеріали справи не містять.
Зокрема, до матеріалів справи не надано копії спадкової справи, заяви про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину, доказів постійного проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або інших доказів, які б підтверджували прийняття нею спадщини у встановленому законом порядку.
Отже, на підставі наявних у справі доказів суд не може дійти висновку, що відповідач набула право на спірну частку житлового будинку в порядку спадкування та є співвласником спірного майна.
Крім того, заявлені позовні вимоги передбачають здійснення поділу нерухомого майна в натурі із визнанням за відповідачем права приватної власності на виділену частину житлового будинку та припиненням права спільної часткової власності на спірне майно.
Однак вирішення питання про поділ майна між співвласниками можливе лише за умови встановлення належності кожному з них відповідної частки у праві власності на це майно. У даному випадку право власності відповідача на спірну частку будинку не підтверджене належними доказами та не зареєстроване у встановленому законом порядку.
Фактично задоволення заявленого позову призвело б до визнання за відповідачем права власності на частину спадкового майна та визначення складу належного їй нерухомого майна, хоча питання набуття нею права власності в порядку спадкування не є предметом розгляду у цій справі та не підтверджене належними доказами.
Суд не вправі вирішувати питання про виникнення чи визнання права власності особи за відсутності належних доказів набуття такого права, оскільки це суперечило б принципам диспозитивності та змагальності цивільного судочинства.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, а відтак відсутні правові підстави для здійснення поділу житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою у запропонований позивачем спосіб.
У зв`язку з наведеним позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають.
Отже, суд, дослідивши обставини справи та надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять належних доказів прийняття відповідачем спадщини та набуття нею права власності на спірну 1/4 частину житлового будинку. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити наявність у відповідача статусу співвласника спірного майна, що виключає можливість його поділу та визначення порядку користування земельною ділянкою, а задоволення позову фактично призвело б до визнання за відповідачем права власності на спадкове майно без належних правових підстав.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, - будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та у встановленні порядку користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Повне судове рішення складено 28.05.2025.

Відомості про повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 , тел. НОМЕР_3 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області    Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ