П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13222/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Печений Є.В. 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
24 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватого підприємства "Транс-Авто-Д" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Транс-Авто-Д" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Хмельницької митниці, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № UA400000202450 від 27.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться на територію України» на суму 120595 грн 46 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № UA400000202451 від 27.08.2024 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім лікарських засобів, ……. Тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну …..» на суму 26531 грн. 00 коп. з яких 24119 грн. 09 коп. – основний платіж, 2411 грн. 91 коп. – штрафна санкція».
1.2 Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що винесені неправомірно з порушенням діючих норм законодавства, та без врахування документів які підтверджують дійсність походження товару з країн Європейського союзу і правомірність надання пільг при оподаткуванні вантажу.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України, у зв`язку із надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження відомостей, які містяться у сертифікаті з перевезення товару EUR.1, що свідчить про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, на виконання наказу Хмельницької митниці №148 від 25.07.2024 «Про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання ПП «Транс-Авто-Д» вимог законодавства України з питань митної справи» посадовими особами Хмельницької митниці проведена документальна невиїзна перевірка стану дотримання ПП «Транс-Авто-Д» вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності нарахування митних платежів за товари, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 06.12.2021 № UA400040/2021/020087.
2.2 ПП «Транс-Авто-Д» направлено письмове повідомлення від 25.07.2024 про проведення документальної невиїзної перевірки з 30.07.2024 тривалістю 5 робочих дні, місце проведення якої: м. Хмельницький, вул. Пілотська, буд. 2, кабінет № 13.
2.3 За результатами проведеної документальної невиїзної перевірки позивача посадовими особами відповідача складений Акт документальної невиїзної перевірки стану дотримання ПП «Транс-Авто-Д» (ЄДРПОУ 34412482) вимог законодавства України з питань митної справи №6/24/19/34412482 від 07.08.2024 року.
2.4 На акт перевірки від 07.08.2024 №6/24/19/34412482 ПП "Транс-Авто-Д" подане заперечення від 16.08.2024 № 295.
Постійною комісію Хмельницької митниці із розгляду заперечень та/або додаткових документів, що подаються суб`єктами ЗЕД до актів перевірок (довідок) 22.08.2024 заперечення позивача розглянуті, про що складено висновок №2/7.26-19-20/34412482 від 22.08.2024 про залишення без змін акта перевірки №6/24/19/34412482 від 07.08.2024, а заперечення ПП "Транс-Авто-Д" - без задоволення.
2.5 Відповідачем 27.08.2024 прийняті два повідомлення-рішення форми «Р» № 400000202450 щодо сплати грошового зобов`язання по ввізному миту на суму 120595,46 грн та № 400000202451 щодо сплати грошового зобов`язання по ПДВ на суму 24119,09 грн. та штрафної санкції в сумі 2411,91 гривень.
2.6 Не погодившись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що урахування офіційної відповіді уповноважених органів іноземної країни щодо відсутності права на преференцію під час проведення документальної перевірки, прямо відповідає нормам пункту 6 статті 32 Доповнення І Конвенції, що з урахуванням такої відповіді у цій справі, виключає підстави для задоволення позову.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Позивач просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ввезений ним товар має походження з Євросоюзу, що є загальновідомим фактом. Крім того, відповідач порушив процедуру надсилання акту перевірки, що на думку апелянта є підставою для скасування ППР. 
4.3 Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною та ЄС кожна Сторона скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку І-А. Застосування цього звільнення від оподаткування обумовлене підтвердженням преференційного походження товару відповідно до правил, встановлених Протоколом І до Угоди про асоціацію та Доповненням І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі — Конвенція).
1.2 Статтею 15 Доповнення І Конвенції встановлено, що товари підпадають під дію Угоди за умови подання одного з передбачених документів підтвердження походження, зокрема сертифіката з перевезення товару EUR.1. Сертифікат EUR.1 видається митними органами країни-експортера на письмову заявку експортера, який повинен бути готовий у будь-який час надати всі належні документи на підтвердження статусу походження (ст. 16 Доповнення І Конвенції).
1.3 Статтею 32 Доповнення І Конвенції визначено процедуру подальшої перевірки підтверджень походження. 
Відповідно до пункту 5 цієї статті результати перевірки повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін. Пункт 6 цієї статті встановлює наслідки неотримання достатньої відповіді: якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
1.4 Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 351 МКУ документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження відомостей, що містяться у сертифікаті EUR.1. 
1.5 Згідно з п. 54.4 ст. 54 ПКУ у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.
1.6 З матеріалів справи встановлено, що митний орган України направив до уповноваженого митного органу Данії запит щодо підтвердження преференційного походження товарів за чотирма сертифікатами EUR.1, виданими компанією MAN Truck & Bus Danmark A/S.
Листом уповноваженого митного органу Данії від 21.03.2022 № 22-0094935 (доведеним листом Держмитслужби України від 15.04.2022 № 15/15-03/7/1136) надано результати перевірки. 
В листі зазначено, що за трьома сертифікатами EUR.1 компанія змогла документально підтвердити, що товари мають преференційне походження з ЄС і мають право на преференційний режим. 
Щодо сертифіката EUR.1 № А 011852 від 25.11.2021 (за яким позивачем оформлено митну декларацію) у листі зазначено: 
"Компанія не змогла документально підтвердити преференційне походження товарів. У зв`язку з цим ми змушені зробити висновок, що товари, зазначені в цьому сертифікаті, не мають права на преференційний режим." (а.с. 124-127).
1.7 Колегія суддів вважає, що наведений лист є офіційним документом уповноваженого митного органу держави — члена ЄС, складеним за результатами безпосередньої перевірки документів в експортера. 
При цьому ця відповідь містить змістовний висновок про те, що компанія (експортер) не змогла підтвердити преференційне походження товару, і орган відповідно дійшов висновку про відсутність права на преференцію за цим сертифікатом окремо. 
Така відповідь охоплюється п. 6 ст. 32 Доповнення І Конвенції і є достатньою підставою для проведення документальної невиїзної перевірки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України та для відмови у наданні права на преференції.
1.9 Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність донарахування мита та ПДВ, оскільки преференційний режим відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 292 МК України застосовується у період дії звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано. Умовою застосування преференції відповідно до Угоди про асоціацію є підтвердження преференційного походження товару документом, передбаченим Доповненням І Конвенції. Оскільки преференційне походження товару за сертифікатом EUR.1 № А 011852 не підтверджено у встановленому міжнародним договором порядку, підстава для звільнення від сплати ввізного мита відсутня.
1.10 Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів, якщо за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів, є відповідний платник податків — у цьому разі ПП «Транс-Авто-Д» як особа, відповідальна за фінансове регулювання. 
1.11 Розрахунок донарахованого мита в розмірі 120595,46 грн та ПДВ, що складає 24119,09 грн, позивачем не оспорюється.
1.12 Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що сідельний тягач MAN TGX є продукцією компанії MAN Truck & Bus AG, зареєстрованої та провадячої діяльність у ЄС (Німеччина), а сертифікат EUR.1 виданий уповноваженим митним органом Данії, що на думку апелянта, підтверджує преференційне походження товару і свідчить про добросовісність позивача, виходячи з наступного.
Так, критерії преференційного походження, встановлені Протоколом І до Угоди та Доповненням І Конвенції, вимагають, щоб товар або був повністю вироблений на митній території ЄС, або пройшов достатню обробку/переробку відповідно до встановлених правил. 
Торговельна марка MAN та приналежність виробника до групи ЄС самі по собі не є підтвердженням відповідності конкретного транспортного засобу цим критеріям, оскільки в умовах глобалізації компаній та виробництв, він міг бути виготовлений на підприємстві поза ЄС або складений із компонентів, що не відповідають критерію достатньої переробки.
Із листа компетентного митного органу Данії встановлено, що за трьома іншими сертифікатами того самого продавця «MAN Truck & Bus Danmark A/S», преференційне походження підтверджено. Непідтвердження встановлено лише за одним спірним сертифікатом, що свідчить про те, що проблема пов`язана саме з конкретним товаром, а не з діяльністю продавця чи митниці Данії загалом. 
1.13 Колегія суддів зазначає, що Конвенція не містить застережень, які б ставили відсутність права на преференцію в залежність від наявності чи відсутності вини суб`єкта ЗЕД-імпортера. Правовим наслідком непідтвердженого преференційного походження є обов`язок сплатити митні платежі за загальними ставками, який настає незалежно від суб`єктивного ставлення імпортера до ситуації, що склалася з непідтвердженням сертифікату. Крім того, відповідні претензії позивач має право пред`явити продавцю товару в порядку цивільно-правового захисту.
1.14 Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення ч. 2 ст. 354 МК України щодо нескладання відповідачем акту у двох примірниках є несуттєвим і не призвело до порушення прав позивача.
Встановлено, що позивач отримав один примірник акту, а другий примірник надіслано позивачу разом із висновком комісії за результатами розгляду заперечень. При цьому позивач отримав акт перевірки вчасно, в межах встановленого строку подав заперечення на нього, ці заперечення були розглянуті комісією зі складенням відповідного висновку. Таким чином, процедура адміністративного оскарження результатів перевірки позивачем реалізована повністю, а порушення порядку вручення примірника акту, яке не вплинуло на права позивача щодо оскарження, не може самостійною підставою для скасування ППР.
1.15 Доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованих сумнівів митного органу, які б стали підставою для проведення перевірки, колегія суддів відхиляє, оскільки підставою для перевірки було надходження від уповноваженого органу іноземної держави офіційного листа з непідтвердженням преференційного походження товару за сертифікатом, що відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України. При цьому, акт перевірки містить як на підставу перевірки, посилання на лист уповноваженого митного органу Данії від 21.03.2022 № 22-0094935 та на лист Держмитслужби України від 15.04.2022 № 15/15-03/7/1136. 
2 Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Приватого підприємства "Транс-Авто-Д" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.